BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 343 



sarmatice şi a durat până la sfîrşitul periodeî pontice. In colţul Moldovei 

 însă avem tote semnele că trachitul e maî vechili de cât andesitul; erup- 

 ţiunea luî dar cade înainte de perioda sarmatică. 



In basenul Negrei observăm pe une locurî de-asupra depositelor paleo- 

 gene un soiu de Nyirok (i) gălbuiu, uşor, cu aparenţa unui lehm năsipos, 

 care probabil trebue să provină din alterarea trachiturilor, căci cel prove- 

 nit din alterarea andesiturilor este maî greu, compact şi de colore brunattă- 



Nicăirî între straturile paleogene n'am observat intercalaţiunî de tufuri 

 orî fragmente de trachit în conglomerate. Trachiturile trebue deci să fie 

 maî tinere de cât aceste deposite. 



După cum voiu areta în loc însă, partea inferidră a acestor deposite. în 

 carî am găsit Nummulites perforata, Nummulites Lucasana şi Lithotham- 

 nium aparţinea sigur la eocen mijlociu = etajul parisian; partea superioră 

 asupra căruia până acum n'am dovedî palaeontologice, trebue să aparţină 

 la un horizont maî superior din eocenul superior = etajul bartonian orî 

 oligocenul inferior = etajul liguric. Din aceste fapte constatate în colţul 

 Moldovei am fi dar conduşi a conchide că erupţiunea trachiturilor a tre- 

 buit să aibă loc în oligocen orî în miocenul marin = formaţiunea medite- 

 rană, adică după perioda ligurică şi înaite de perioda sarmatică, cum vedem 

 între limite de timp aşa de largi, că nici chiar un geolog nu s'ar mulţumi 

 cu acesta determinare. 



Să vedem decî datele asupra vîrsteî trachiturilor din cele-1-alte părţi ale 

 Carpaţilor. Aici întîmpinăm o greutate provenită tocmai din faptul că mase 

 de trachit de vre-o întindere maî mare sunt cu mult maî rari în Carpaţî 

 de cât s'ar putea crede; cea maî mare parte din rocele descrise maî înainte 

 sub acest nume sunt andesiturî; o altă parte (trachiturî quarţifere) sunt 

 rhicliturî ori daciturî, aşa că trachiturî propriu dise aii remas puţine. Maî 

 pretutindenea în literatura maî noue unde e vorba de mase întinse de rocî 

 acide găsim numele de rhiolith === quarz-trachit. Pe lângă acesta maî vine 

 în consideraţie faptul pe care l'am menţionat la început, că de multe orî 

 diferenţele petrografice între trachit şi rhiolit se şterg pe nesimţite: pe de-o 

 parte sunt trachite, carî conţin quarţ ca element accesor, iar pe de alta 

 sunt rhiolite, carî nu conţin de loc quarţ individualisat macroscopic, orî 

 microscopic, aşa că în literatură găsim de multe ori descrise sub numele de 

 rhiolituri fără quarţ — quarţ freie rhiolithe (2) rocî carî ar putea tot aşa 

 de bine să stea între trachiturî. 



Neapărat că acolo unde raporturile geologice sunt clare şi se observă 

 transiţiunî treptate între tipurile bogate în quarz şi cele cu totul lipsite de 

 acest mineral, o separaţiune între aceste 2 soiuri de rocî este imposibilă 



(1) Nyrock, lut plastic, roş, provenit din alterarea andesiturilor şi trachiturilor; in- 

 trodus în literatură de J. Szabo. 



(2) J. Szâdeczky. Op. cit., Foldt. Kozl. 1897, pag. 350 şi 357. 



