BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 345 



Anton Koch(i) în lucrarea sa asupra depositeîor palaeogene d!n base- 

 nul transilvan consideră trachiturile de vîrstă oligocenă mijlocie=tongriană. 

 Karl Hofmann (2) dovedesce existenţa tufurilor şi blocurilor de riolit (quarz- 

 oitoklas-trachit) între straturile oligocene mijlocii = stratutile de Gomberto 

 şi oligocene superiore = aquitanian, din comitatul Szilâgy. J. Szabo (3) arată 

 că în apropiere de Schemnitz, riolitul (biotit-ortoclas-quarz trachit) este roca ter- 

 ţiară cea mai veche şi erupţiunea sa cade în eocenul superior=etajul Bartonian= 

 straturile cu Intermedia. Fr. Schafarzik (4) arată ca în munţii Cserhât, erup- 

 ţiunea rhioliturilor a trebuit să aibă loc în miocen inferior == întâiul etaj 

 mediteran. In fine J. Szâdeczky (5) constată că în masa eruptivă Tokaj- 

 Hegyalja, erupţiunea rioliturilor cu ortoklas a început în epoca mediterană 

 şi s'a continuat şi în epoca sarmalicâ de 6re-ce tufurile rhiolitice conţin 

 fossile sarmatice. Interesant este încă faptul, pe care'l constată Szâdeczky, 

 că atât tufurile rhiolitice cât şi cele andesitice conţin fosile mediterane şi 

 sarmatice, de unde trebue a se conchide că erupţiunea acestor 2 tipuri de roci 

 a avut \qc în ambele aceste doue epoce (mediteran=miocen marin şi sarmatic). 



Din aceste cîte-va fapte sigur constatate asupra vîrsteî geologice a trac- 

 hiturilor şi rhiolithurilor din Carpaţî, resultă că erupţiunea acestor rocî a 

 început în eocenul superior şi ar fi durat până în epoca sarmatică. Cum 

 vedem în limite şi mal largi de cât acele la care am ajuns din conside- 

 raţiile asupra colţului Moldovei. Dacă cercetările ulteriore vor dovedi că 

 straturile superiore paleogene din basenul Negrei aparţin la oligocen 

 surperior, dat fiind faptul că după cât am observat, aceste straturi nu cu- 

 prind intercalaţiunî de tufuri otî blocuri trachitice, atunci resultă că erup- 

 ţiunea trachiturilor în acesta parte a Carpaţilor a început în miocen, ori 

 cel maî curînd la finea oligocenuluî, iar nu în oligocenul mijlociu cum le 

 consideră Koch. 



Am insistat asupra acestor fapte pentru că ideia pe care o urmăresc 

 este a dovedi: că maso, cristalină ostcarpattcă şi-a luat înfăţişarea sub 

 care o vedem astâdi, nu imediat după finea neoconuluî (Uhlig) ci mult 

 maî tîrdiu în terţiar probabil după finea oligoceniduî . Cutarea concordantă 

 cu şisturile cristaline a depositeîor cretacice superiore de la Glodu (6) ne 



(1) Ant. Koch. Die Tertiărbildungen des Beckens der Siebenbiirgischen Landestheile 

 I. Palaeogene Abtheilung. 1844. 



Tabela de clasificaţie la început. 



(2.) Karl Hofmann. Bericht iiber geologische Detailaufnahmen im Comitate Szilâgy. 

 Foldtani Kozony 1879, pag. 269, şi Bemerkungen iiber das Auftreten trachitischen ma 

 terials in den ungarisch-Siebenburgischen altterţiăren Ablagerungen. Ibid. pag. 479- 



(3) J. Szabo. Das Verhăltniss der Nummulitformation zum Trachit bei Einsenbach 

 năchst Schemnitz. Fold. Kozl, i879, pag. 452. 



(4) Fr. Schafarzik. Die Pyroxen-Andesite des Cserhat, i89o— 1895. 



(5) J. Szâdeczky. Op. cit., Foldr. KOz 1 , 1897, pag. 351 şi 385. 

 6) Depositele cretacice de la Glodu. Buletinul No. 1 I89S. 



