BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 317 



l'am descris de pe pîrîul Bucciniş (No. io — 12 şi 14) am arătat că se pre- 

 sintă la partea inferioră a andesituluî cu augit şi hipersthen din piciorul Buc- 

 cişuluî. Amfibolul, care se presintâ în acest tip, nu este nici odată bine con- 

 servat ci maî tot-deauna în fragmente încorjurate de o margine negră de 

 resorpţiune magmatică; din contră augitul şi hiperstemul sunt bine conser- 

 vate şi clar mărginite cristalografie. Aceste două din urmă minerale sunt 

 deci elementele esenţiale ale roceî, pe când amfibolul represintă ore-cum 

 un element străin, un rest nedistrus cu totul al unui mineral cădut în magma 

 andesetică piroxenică. Este întrebarea de unde provine acest element am- 

 fibolic care nu se presintă normal în an desiturile piroxenice? 



J. Szabo (1) explică aceste tipuri amestecate în chipul următor, restrîn- 

 gendu-ne la caşul nostru: andesitul piroxenic representând un product de 

 -erupţiune maî tînăr de cât andesitul amfibolic, a trebuit să vie de la adîn- 

 cimî maî mari şi să străbată andesitul amfibolic luând în magma sa unele 

 ■din elementele acestuia. Acţiunea chimică a lavei piroxenice ferbinte asupra 

 afimboluiuî ni se arată tocmai în marginea opacă care înconjoră cristalele 

 de hornblendă. Cum vedem, avem de a face aici cu un fenomen de contact 

 regional, între doue tipuri de roci eruptive: unul mal vechiu şi altul maî noii, 

 care străbate pe cel întâiu. 



Se înţelege că mijlocul cel maî sigur pentru constatarea acestor feno- 

 mene este numai observarea amănunţită pe teren a raporturilor geologice, 

 sub care se presintă cele două tipuri de rocî. In excursiunea pe care am 

 făcut'o maî mult în fugă pe pîrîul Bucciniş, n'am întâlnit andesit cu am- 

 phibol curat. Presenţa tipnluî amestecat (amphibolandesit -f- piroxen andesit= 

 amphibol-augit-hipersthen andesit după Szabo) implică însă dedesubtu orî în 

 vecinătatea acestuî tip existenţa andesituluî cu amphibol ca a unui acoperiş 

 andesitic maî vechiu pe care a trebuit să'l străbată lava piroxenică. 



Dacă cercetări maî amănunţite vor dovedi acest fapt, atancî am putea 

 să vedem într'însele o confirmare a teorieî luî Szabo. 



Ne rămâne acum membrul cei maî vechiu a andesiturilor adică tipul an- 

 desituluî cu amfibol. 



Existenţa acestuî tip în partea moldovenescă a Călimanilor este de-o-cam- 

 dată hipotetică. Roca pe care am descris'o de pe coma dintre triplex con- 

 finium şi m-tele Lucaciu sub numele de andesit cu hornblend propilitic 

 {No. 22) nu represintă tipul normal al unui andesit cu amfibol. Presenţa 

 andesituluî cu amfibol normal, în Câlimanî şi chiar în părţile apropiate 

 de graniţa românescă, este indiscutabilă. Din literatura dată în studiul asupra 

 Călimanilor am vădut că Primics 1 descrie la Strîmba, Henyul şi pîrîul Tiha. 

 V. Hansel îl descrie în Bucovina în valea Negreî şi a Dorneî. Intru cât 

 se atinge de vtrsta relativă a acestuî tip, Herbich, Szabo etc, îl consideră 



(1) J. Szabo. Typenvermengung in der Donau-Trachyt gruppe. Foldtani Kozldny 

 1892 pag.. 223. 



