BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 4G3 



mărginit a adăuga cum că aceşti muschî abia s'ar deosebi în comportările 

 lor chimice de muschî striaţi (i). 



In 1859, Kiihne (2) pune basele cunoscinţelor nostre asupra chimiei 

 musculare ; iar resultatele date de el cu 5 anî maî târdiu (3) şi cari au 

 fost admise în general, timp de 23 anî, sunt următorele : plasma muşchi- 

 lor striaţi se asemănă cu aceea a sîngeluî prin presenţa uneî substanţe 

 albuminoide, spontanei} coagulabilă şi pe care el o numesce myosină. Myo- 

 sma separată, rămâne serul muscular, care ar fi un amestec de încă alte 

 trei soluţiunî de substanţe albuminoide deosebite şi anume: 1) din o so- 

 luţiune de albuminat alcalin cu fosfat acid de sodiu şi a cărui coagulare 

 este dependentă numaî de presenţa unui acid ; 2) din o soluţiune ce coa • 

 guleză la 45 ° C. independent de reacţiunea acidă a seruluî şi numită maî 

 târdiu musculină (4) şi 3) din o soluţiune ce coaguleză abia către 75 ° G. 



Perfecţionarea din ce în ce a metodelor de analisă şi condiţiunile în carî 

 Kiihne a făcut cercetările sale, condiţiunî carî nu par a fi scutite de obiec- 

 ţiunî, au făcut pe mulţî autorî, urmând însă acelaşi drum, să procedă la 

 nouî cercetări chimice. Dintre aceştia, Halliburton (5) în 1887, în urma lu- 

 crărilor sale asupra plasmeî musculare, ajunse la resultate cu totul altele 

 şi anume că : Myosina luî Kiîhne nu este un corp unic, ci ar fi formată 

 din doue substanţe albuminoide deosebite, ambele spontaneu coagulabile, 

 adecă : 1) Paramyosinogen coagulând la 47 C. şi 2) Myosinogen coagulând 

 la 56 C. Cât despre serul muscular, el cuprinde substanţe albuminoide 

 cu un- punct de coagulare maî înalt adică: 1) din o myoglobulină coagu- 

 labilă- la 63 C. 2) Din o myoalbumină coagulabilă la 73 C. şi 3) din o 

 albumosă. 



După cum vedem, în plasma musculară se află o serie de corpuri al- 

 buminoide, carî, din punctul de vedere al graduluî de căldură la care coa- 

 guleză, presintă o ierarchie destul de regulată. Pote că mergend maî de- 

 parte pe calea bătută de Halliburton, s'ar maî fi descoperit în plasma 

 musculară încă şi alte corpuri cu puncte de coagulare intermediare ; de 

 sigur şi cu nume noii, ceea ce ar fi dat nascere la destule complicaţiunî 

 de care chimia albuminoidelor cu deosebire nu este lipsită. 



Dar n'a fost aşa, căcî Fiirth (6) în 1895, iea din noii chestiunea şi prin 

 lucrările sale, făcute în laboratorul Prof. Hofmeister din Praga, ajunge 

 să stabilescă următorele: In plasma musculară nu există de cât 2 substanţe 

 albuminoide şi anume: 1) o globulină, căreia el îî păstreză numele dat de 



(1) R. Neumeister: Lehrb. d. Physiol. Chemie. lena 1897. Idem Hammarsten. 



(2) W. Kiihne: Arch. f. Anat. und Physiol. 1859. 



(3) W. Kiihne: Untersuch. iib. das Protoplasma und die Contractilităt. Leipzig 1864. 



(4) Hefmann: Handbuch der Physiologie I Bând. p. 269. 



(5) Halliburton: Journ. of. Physiol. VIII 1887. 



(6) O. v. Fiirth: Ueber die Eiweisskoper des Muskelplesmas: Arch. f. Experim. 

 Pathol. u. Pharmak. Bd. 36 p. 23I. 



