4<i4 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



Kiihne/ de myosină şi 2| o albumină propriu disă, pe care o numesce 

 myogen. 



Ambele aceste corpuri constituesc partea spontaneu coagulabilă a plasmei 

 musculare, însă cu deosebire că, pe când cel d'înteiu trece direct în coaguli 

 cel de al douilea mai trece încă prin o stare intermediară, botezată 

 de Fiirth ca myogenfibrină solubilă şi după acesta trece în coagul. 



Myosină este identică paramyosiongenuluî luî Halliburton; iar myogenul 

 este identic myosinogenuluî. Dar ce se face însă cu cele alte substanţe 

 albuminoide găsite de predecesorii seî ? Fiirth se scapă de ele în urmă- 

 torul mod : myoalbumina luî Halliburton saii albumină luî Kiihne, dice el 

 nu există propriu dis, în plasma musculară, de 6re-ce presenţa eî, tot-d'a- 

 una în mică cantitate, provine din sîngele de care muşchii nu au fost 

 complect spălaţi; myoglobulina nu este de cât acea parte de myogen, care 

 s'a întâmplat, sub influenţa sărurilor, să precipite în timpul separăreî acestor 

 corpuri; iar ceea ce Kiihne numesce Albuminat alcalin cu fosfat acid de 

 sodiu ar fi o amestecătură de myosină şi de myogen şi care precipită 

 sub influenţa acidilor diluaţi; în fine Whitfîeld (1), lucrând sub direcţia 

 lui Halliburton chiar, a probat că albumină nu există în plasma musculară. 



Dar, după cum am amintit deja, tote aceste cercetări aii fost făcute 

 asupra plasmei muşchilor striaţi şi resultatele căpătate se considerau ca 

 fiind aprope aceleaşi şi pentru plasma muşchilor netedî. Pentru acesta am 

 căutat, îndemnat de profesorul meii I. Miink, căruia în primul rînd, me 

 simt dator a'î aduce mulţumiri, ca să me conving întru cât aceste pro- 

 prietăţi atribuite şi plasmei muşchilor netedî pot fi justificate. 



M'am adresat pentru acest scop la stomacul muscular al păsărilor şi la 

 stomacul de porc, unde muşchii netedî se găsesc în o masă destul de bo- 

 gată. Prima condiţiune de îndeplinit era să obţin acesta masă musculară 

 complect spălată de sînge şi metoda întrebuinţată de Fiirth în scopul 

 acesta este cea maî bună din câte s'aii întrebuinţat până acum. 



Mai înainte de tote se introduce, forte încet, în vena jugulară a unui 

 epure, o soluţiune de CI Na 0,9% încăldită la temperatura corpului şi se 

 continuă cu introducerea acesteî soluţiunî până când fenomene de con- 

 vulsiunî tetanice încep să se producă în musculatura animalului. Se opresce 

 pentru puţin timp, spre a se continua din nou apoi până când inima în- 

 cepe să bată ceva maî rar şi maî slab; cu modul acesta se pote intro- 

 duce o cantitate de soluţiune fisiologică de 300 — 400 cmc. Imediat se des- 

 chide carotida şi din când în când se lasă să se scurgă sângele, care apare 

 maî mult de cât pe jumetate diluat. Introducerea de soluţie fisiologică se 

 continuă mereu şi ceva maî repede ; inima încă bate şi se reuşesce a se 

 transmite în aparatul circulator al animalului o cantitate de lichid între 



(1) Whitfield, Journal of Physibl. voi. XII 1894. 



