KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 I. 29 



Taclijsphex lativalvis Thoms. 



Om denna art har jag i mitt förra arbete' omtalat Fertons iakttagelse' öfver 

 var. gibbus Kohl, hvilken setts bära en helt ung larv af en kackerlacka, Ectobia livida 

 Fabr. På samma ställe har jag framhållit den stora växling i val af rof, som man 

 kan iakttaga hos de särskilda arterna af detta släkte. Jag har sedermera själf haft 

 tillfälle att iakttaga hufvudarten lativalvis, hvilken, trots sin stora likhet med pectinipes, 

 dock äfven hos oss visar samma afvikelse i val af rof, som den af Ferton iakttagna 

 varieteten. 



1. I ett sandigt och soligt skogsbryn vid Arkösund i Östergötland hade jag 

 under förra delen af sommaren 1906 alltibland sett pectinipes gräfva sina hålor och 

 släpa sina gräshopplarver till boet. Efter midten af juli visade sig åter lativalvis 

 rätt allmänt på samma plats. Då den endast vid undersökning på nära håll låter 

 skilja sig från den förra arten, var det endast dess af vikande sätt att röra sig under 

 j akten, som föranledde mig att misstänka, att j ag här hade framför mig en annan art, 

 än den som förut uppträdt på platsen. Pectinipes jagar häftigt och med tvära kast 

 och svängar, hälft flygande, hälft gående omkring bland det korta och glesa gräset 

 på sandiga marker. Lativalvis hade visserligen samma brådskande och tvärkastande 

 rörelsesätt, men i stället för att jaga bland den sparsamma växtligheten snokade denna 

 art omkring i alla skrymslen på marken och kröp in i hvarje spricka och hvarje hål, 

 gömställen således, där inga gräshoppor pläga ha sitt tillhåll. 



'V? fick jag se denna stekel komma flygande med något byte och bege sig in 

 därmed i en öppen håla. Han infångades och hålan undersöktes. Den hade ett djup 

 af 55 mm. och gick sneclt inåt backsluttningen samt ändades med en vidare, horisontell 

 cell. I denna lågo 2 kackerlackor (Ectobia lapponica) på rygg, med hafvudena inåt. 

 Den yttersta af dem bar stekelns ägg, fästadt med ena ändan bakom en af framhöf- 

 terna och liggande tvärs öfver bröstet, så att dess fria ända sköt ut något utanför 

 framhöften på andra sidan. Dessa kakerlackor voro fullbildade, ej larver, såsom den af 

 Ferton iakttagna. De visade föga retbarhet, och deras antenner voro ej stympade, 

 såsom hos de af Dolichurus insamlade. 



2. Samma dag såg jag en lativalvis, som en stund varit inne i en håla, komma 

 upp därur och börja plocka bland gruskorn och strån, som lågo vid mynningen. Han 

 bar dem hit och dit, liksom tveksam om hvad som var att göra, och flög därefter 

 bort. Orsaken befanns vara den, att små m3Tor (Tetramorium caespitum) inkräktat 

 cellen och delvis ätit upp en dit insläpad kakerlacka. 



I en nära därinvid belägen cell träffades en kokong af denna Tachysphex-art, 

 igenkänlig bl. a. på de rester af de förtärda kakerlackorna, vingar, ben och abdomens 

 ventralsegment, som lågo inblandade i en cellens väggar beklädande, gles, brun spanad. 

 Själfva kokongen var, liksom andra Tachysphex-kokonger, hård och bestod af hop- 

 klibbade sandkorn. Den var trubbig i båda ändar, i ena ändan dock något bredare. 



' 1903, sid. 50. 

 2 1901, sid. 100. 



