IvUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAE. BAND 42. N:0 I. 37 



steklarna, så länge solen belyste denna sida, inburo sina svarta bladlöss. Boen voro 

 emellertid här för mig oåtkomliga. Dock kunde jag konstatera, att mynningen till- 

 stängdes med kåda. 



Sedermera anträffade jag arten boende tillsammans med P. turionum i tallbark, 

 där den i barkborrarnas gångar anordnade likadana bon, som beskrifvits under den 

 sistnämnda arten. 



Peinplircdon lugeiis Dbm. 



Om denna art har jag' meddelat, att jag sett den bygga i gamla larvgångar i 

 en stock, där den inbar stora, mörkfärgade bladlöss af en på barrträd lefvande art 

 och af sand, träfragment och märgsmulor förfärdigade skiljeväggarna mellan cellerna, 

 hvarvid stekeln med spetsen af abdomen packade det hopsamlade materialet. Seder- 

 mera har jag haft flera tillfällen att iakttaga arten, och kan följande förtjäna att 

 anföras. 



1. I de af mig iakttagna fallen bebodde denna stekel gamla larvgångar i trä 

 af så fast beskaffenhet, att stekeln sannolikt ej själf kan gnaga däri. Ofta sågos 

 dessa steklar rensa ut maskmjölet ur sådana larvgångar, då de skulle börja inreda sin 

 bostad. Till skiljeväggar mellan cellerna användes dels sådant maskmjöl, som stekeln 

 ifrigt sågs ditbära från någon närbelägen larvgång, dels tallbark, som andra sågos 

 af skaf va från på marken liggande torra grenar för att därmed sedan flyga in i boet. 



2. Vid foten af ett brant berg stod en gammal död aspstam, som beboddes af 

 åtskilliga steklar, bl. a. äfven af Pemphredon Ingens. Denna brukade efter jaktutflykter 

 på 2 — 3 minuter dit inbära svarta bladlöss, af hvilka dock en del gingo förlorade, 

 emedan myror (Camponotus herculeanus) i stekelns frånvaro inträngde i hans bo och 

 bortburo många af hans bladlöss. För att pröfva dessa steklars orienteringsförmåga 

 anställdes några försök. 



Kring ingången till hålan bortskärs den grå ytveden på en fläck af några cm. 

 diameter, så att ingången nu var omgifven af en bred hvit ring. Denna ovanliga 

 anblick förvillade synbart stekeln vid återkomsten, så att han en stund flög tveksam 

 framför sin håla, innan han beslöt sig för att intränga däri. Dock räckte hans tvekan 

 ej länge. 



En annan stekel infångades i en flaska, då han skulle begifva sig ut på jakt, 

 samt^fördes mot vinden och från solen 150 steg in i den glesa barrskogen uppe på 

 berget, vid hvars fot aspen stod. Berget torde väl ha varit 25 m. högt. Då stekeln 

 här utsläpptes ur flaskan, flög han, i början åtminstone, med vinden, således i rätt 

 riktning. Till sitt bo återkom han efter 20 minuters förlopp. 



Sedan samma stekel därefter ånyo företagit några jaktutflykter och således fått 

 tillfälle att lugna sig, infångades han ånyo i flaskan och fördes denna gång 200 steg 

 i motsatt riktning, d. v. s. med vinden och mot solen, öfver den öppna platsen framför 



^ 1903, sid. 133, 



