KTJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 I. 41 



Ett bo af denna, som jag anträffade i en på marken liggande murken gren af 

 björk, utgjordes af förgrenade gångar, i hvilka flera celler lågo i rad, åtskilda af stundom 

 mycket tjocka lager af maskmjöl. Cellernas antal var 8, deras längd omkring 10 

 mm. Mellanväggarna i allmänhet omkring 6 mm. tjocka. Innehållet i cellerna var 

 följande: 



Cell 1 : 6 foderflugor, ung stekellarv. 

 » 2: 6 » (möglade). 



» 3:6 » >' 



»4:7 » en af dem med stekelns långa, smala, krökta ägg fästadt vid 



halsen och nästan vinkelrätt utstående åt sidan. 

 »5:6 » en med stekelns ägg fästadt på samma sätt. 



.^ 6 



7 » » » » » » » » » 



3 » denna cell var öppen, och stekeln hade ett par gånger setts 



inbära flugor däri. 



De inburna foderflugorna utgjordes i öfvervägande grad af Muscider och Antho- 

 myider; dessutom funnos en Haematopota pluvialis och en Thereva. Då andra för- 

 fattare uppgifva Syrphider, ännu andra Thereva-a.rter såsom öfvervägande bland de 

 insamlade flugorna, är det påtagligt, att stekeln i fråga om byte ej är alltför exklu- 

 siv, utan i sitt val lämpar sig efter tillgången på platsen. 



Af de i ofvannämnda bo anträffade flugorna hade endast tre thoraxsidorna 

 något inklämda, och jag är ej viss, om detta v^ar ett verk af stekeln, eller om ej 

 snarare denna åverkan orsakats af min pincett, då jag framplockade flugorna ur cel- 

 lerna. Detta må framhållas gent emot Wesenberg — Lund, ' som uppgifver, att 

 Crabroniderna ej paralysera sitt byte, utan, liksom enligt hans mening Bembex och 

 Oxybelus, krossa dess thorax. Nielsen' lämnar samma uppgift, bl. a. äfven för 

 Crabro vagus. Undersläktet Blepharipus uppgifves dock utgöra ett undantag och med 

 säkerhet paralysera bytet, möjligen skulle detsamma delvis gälla för Crossocerus. 



Jag har redan förut beträffande Oxybelus haft tillfälle att bemöta de nämnda 

 påståendena om att paralysering med gadden ej skulle äga rum, och min erfarenhet 

 öfverensstämmer i detta fall med Peckhams^ och Fertons. ' Då i of vannämnda vaj/MS-bo 

 af 49 där befintliga flugor endast 3 visade någon yttre skada på thorax, en skada 

 hvars uppkomstsätt därtill är tvifvelaktigt, tycks det vara uppenbart, att åtminstone 

 denna art ej afviker från det hos rofsteklar vanliga paralyseringssättet. 



Ett af Crabro-äggen, som med, tillhörande foderflugor inlades i ett glasrör, 

 kläcktes redan följande dag. Vingar och andra onjutbara rester hopades af larven 

 i ena ändan af cellen. På 8:de dagen efter kläckningen hade larven förtärt allt sitt 

 foder och börjat spinna en ljus, glesmaskig väfnad kors och tvärs i glasröret till stöd 



1 1889, sid. 24. 



2 1900, sid. 258. 

 ä 1898, sid. 73. 



* 1899, 1901, sid. 110. 



Kungl. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 42. Nio 1. ' 6 



