42 ADLBRZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. II. 



för kokongspinningen. Ett par dagar därefter hade han därinom förfärdigat sin gula, 

 veka, mycket långsträckt päronfor made kokong, hvars tjockare ända sammandrogs 

 till en spets. 



Parasitisni oeli parasitiska tendenser hos steklar. 



Begreppet parasitism är mycket sväfvande, och ehuru enligt min mening detta 

 uttryck borde användas endast om sådana fall, i hvilka en organism lefver på be- 

 kostnad af en annan utan att förorsaka dess imdergång, så är dock det biologiska 

 språkbruket ett annat, såsom framgår af t. ex. benämningarna parasitsteklar och 

 parasitflugor. Om man betecknar såsom parasitism det förhållande, i hvilket dessa 

 insektgrupper stå till sina offer, så borde följdriktigt äfven de s. k. rofsteklarna samt 

 de solitära getingarna kallas parasiter. Enda skillnaden ligger nämligen däri, att de 

 sistnämnda grupperna låta sina offer undergå en mer eller mindre grundlig paraly- 

 seringsprocess, som åtminstone i de flesta fall betager dem förmågan att upptaga 

 mera näring, medan åter de af parasitsteklar hemsökta insektlarverna i början kunna 

 synas alldeles oberörda och t. o. m. genomgå en del af den vanliga metamorfosen. 

 Denna skillnad är emellertid endast relativ, ty effekten af paralyseringen kan i vissa 

 fall vara snart öfvergående, såsom hos af Dolichurus förlamade kackerlackor och 

 af Pompilider förlamade spindlar. I dessa fall kan förmågan att upptaga näring 

 också återvända, fastän tillfälle därtill ej erb judes för de i rofsteklarnas celler in- 

 stängda djuren. Man skulle då vilja se en annan skillnad däri, att parasitsteklarna 

 lämna sina offer kvar på den plats, där de anträffats, medan rofsteklar och solitära 

 getingar transportera sina förlamade byten till för detta ändamål iordningställda celler. 

 Men ej heller denna olikhet är konstant, ty dels finnes rofsteklar, som lämna sina 

 byten kvar på den plats, där de anträffats, såsom en del Pompilider, Scolierna och 

 Methoca\ dels äro Bethyliderna af Proctotrypidernas grupp kända för att i särskildt 

 uppsökta gömslen insläpa fjärillarver för att på dem lägga sina parasitägg. I alla 

 händelser finnes ett gemensamt drag i förhållandet mellan alla de nämnda insekt- 

 grupperna och deras offer: offren äro dömda till undergång. 



Helt annat är förhållandet mellan den enligt min mening äkta parasiten och 

 dess värd, vare sig det gäller djur eller växter. Den äkta parasiten drager visserligen 

 så mycken fördel som möjligt af sin värd, men utan att tillfoga för lifvet väsentliga 

 delar någon obotlig skada. Värdens fortl ef vande är ett lifsvillkor för parasiten själf. 

 Den förres undergång medför också parasitens död, om man frånser de fall, där värd- 

 djurets död blifvit en länk i parasitens utvecklingshistoria, såsom där denna är för- 

 knippad med passiva vandringar. 



Ser man parasitismen ur denna synpunkt, så finnas knappast några andra para- 

 siter bland steklarna än foderparasiter, som tillgodogöra sig af andra insamlade förråd, 

 och de som strängt hålla sig inom den äkta parasitismens råmärken, d. v. s. draga 



' Adlerz, 1905. 



