4 NORDi5NSKIOLD, ARKEOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR I PERUS OCH BOLIVIAS GRÄNSTRAKTER. 



Mycken hjälp vid mitt arbete, äfven vid utgräfiiingen af en del grafvar, har 

 jag haft af min reskamrat D:r Nils Holmgren, för hvilket jag här vill uttrycka 

 mitt varma tack. 



Här beskrifna samlingar tillhöra numera genom D:r och fru A. Paulis mece- 

 natskap Riksmuseets etnografiska af delning och hafva inventarienumren 06. 1. i — 06. 

 1. 761. En mindre del är utställd på nämnda museums afdelning I. Rum VII. Af de 

 gjorda fynden äro skeletten ej här nedan beskrifna, då bearbetningen af dessa öfver- 

 låtits till en specialist, professor J. V. Hultkrantz. 



De i texten publicerade teckningarna af föremål äro utförda af herr A. Öster- 

 berg. Fotografier af grafvar o. cl. äro tagna af författaren. 



Stockholm den 12 augusti 1906. 



Erland Nordenskiöld. 



Det iiiiderisökta oinnulets liigc och iiatiirförliallaiuleii. 



Det område, där de arkeologiska undersökningar gjorts, för hvilka här skall 

 redogöras, ligger mellan 68°— 71° L. G. W. och 14°--15° S. B. Det är delar af pro- 

 vinserna Sandia och Caravaya i Peru och provinsen Caupolican i Bolivia, omfattande 

 en del af den centralandinska fjällmassans nordöstsluttningar. Från de snöhöljda 

 fjälltoppar, som begränsa den andinska högslätten komma här följande floder med 

 bifloder, Rio Tuiche, Rio Tambopata och Rio Inambari. Den förstnämnda af 

 dessa är biflod till Rio Beni, de tvenne senare till Rio Madre de Dios. Förenta 

 bilda dessa Rio Madera, som är en af Amazonflodens hufvudarmar. Inom det om- 

 råde, där jag gjort arkeologiska undersökningar, är ingen af dessa floder segelbar. 



Andernas högsta kedja är icke öfverallt vattendel are, utan flyta en del bäckar 

 upp på högslätten genombrytande bergskedjan eller rättare raden af bergstoppar. 

 Andernas fall mot öster är här också mycket skarpt, såsom vi se af de betydande 

 höj dskillnaderna. 



De dalgångar, floderna bilda, vidga sig i allmänhet mellan 3 och 4,000 meter, 

 för att sedan åter längre ned tränga ihop sig. De egentliga slätterna vid Andernas 

 fot, såsom den här nedan omtalade Buturoslätten, börja på 6 a 700 meters höjd. 

 De äro icke, inom det här behandlade området, m3'cket stora och sammanhäng- 

 ande utan öfverallt afbrutna af kullar och mindre bergspartier. 



Bergarten i fjälldalarna är i allmänhet silurisk skiffer innehållande trilobiter 

 och graptoliter. ' I Pelechucodalen är den brytbar i stora till byggnadsmaterial för- 



' Pessa fu^jsil kominer Prof. G. Hcilni att inom kort beskrifva i en större afhaiuUiug, 



