22 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. II. 



16. Ett sedan åtminstone "Ve bebodt Pseudagenia-bo öppnades ^^/y. Ingången 

 befann sig i jordytan och ledde ner under en i jorden helt och hållet dold sten, på 

 hvars undre sida de sammanbyggda cellerna sutto i halfhggande ställning. 6 slutna 

 och 4 öppna celler funnos. I en af dessa fanns en mindre spindel (6 mm. lång) med 

 alla ben i behåll och stekelns ägg fästadt på abdomens ryggsida. I en annan fanns 

 en möglad spindel. 4 innehöllo Pseudagenia-kokonger, af livilka en omslöt en pseudo- 

 chrysalid, 2 fuUgångna och utfärgade puppor, som kläcktes under de närmast följande 

 dagarna, samt den sista slutligen en fullfärdig stekel, som gick sin väg, då kokongen 

 öppnades. 



Af de öppna cellerna hade 2 synbarligen nyligen blifvit öfvergifna af sina in- 

 vånare, ty de innehöllo tomma kokonger. Den ena cellen var öppnad på ena sidan, 

 nära locket, medan den andra blifvit genombruten genom ett hål midt i locket. Af 

 innehållet i detta bo framgår med tydlighet, att åtminstone i vissa fall den nya ge- 

 nerationen undergår sin fulla förvandling redan samma sommar och tidigt nog för att 

 en 2:dra generation skall kunna komma till stånd. Dock är det icke alldeles visst, 

 att 2 generationer om året uppträda, ty det är tänkbart att den nya, i midten af 

 sommaren utvecklade, ej förr än följande år ägnar sig åt bobyggnad och jakt, såsom 

 fallet plägar vara med Pompilus viaticus och Psammophila hirsuta. Förmodligen var 

 det de nykläckta steklarna, som sällskapade med stammodern i boet. Utom denna, 

 som var en större stekel, funnos nämligen en hane och en mindre hona. Däremot 

 förefaller det tvifvelaktigt, om den lilla hona, som nästan ständigt vistades i det 

 under n:o 8 och 12 omtalade boet, var en afkomling af den större stekel, som hem- 

 förde spindlarna till detta bo. Båda steklarna funnos i boet redan sedan midten af 

 juni, och ännu ^7? satt den lilla honan i boet. Då hon ibland var ute, ströfvade 

 hon kring i närmaste grannskapet och gick snart in igen. Vid ett par tillfällen såg 

 jag henne jaga bort parasitsteklar (ichneumonider), som sökte intränga i detta bo. 

 Kanske gjorde hon äfven nytta genom att bj^gga celler och laga de söndriga. Detta 

 har jag emellertid ej kunnat konstatera hos denna art, som jag aldrig sett uppsamla 

 och hemföra lera till cellbyggnaden, i motsats till förhållandet med släktets andra 

 art, P. pimctum, hvilken jag ofta sett syssla med byggnadsbestyr. Utan tvifvel 

 beror detta på att P. alhifrons finner det behöfliga byggnadsmaterialet till sina celler 

 i deras omedelbara närhet, d. v. s. i håligheten under stenen, där cellerna ha sin 

 plats, medan åter P. punctum, som ej plägar bygga på i jorden nedsänkta stenar, 

 utan mellan fritt liggande sådana, såsom i stenrösen, stengärdesgårdar, eller i hålig- 

 heter under bark eller i murket trä, nödgas på annan plats uppsöka sitt byggnads- 

 material. Emellertid skulle möjligen i de båda honornas samboende och, såsom det 

 tycktes, olikartade verksamhet, kunna skönjas en begynnande samhällsbildning, lik- 

 artad med den hos vissa Halictus-arter förekommande. 



Framförallt må framhållas, att i ofvannämnda bo, där samtidigt 2 generationer 

 lefde, realiserades den fordran på kontakt mellan moder och barn. som af Verhoeff 

 framställts såsom första villkoret för samhällsbildning. Så mycket betydelsefullare 

 förefaller mig denna sammanlefnad mellan de två släktleden, som det ofvan blifvit 

 ådagalagdt, att denna Pseudagenia-art i likhet med sociala bin och getingar bygger 



