20 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. II. 



lar, 7 — 10 mm. långa, saknade alla ben. Af de öfriga 5, som hade en längd af 6 — 8 

 mm., hade den minsta alla benen i behåll; en hade 3 ben på ena sidan och 1 på 

 den andra; en hade 2 ben på ena sidan och 1 på den andra; slutligen hade de två 

 återstående blott 2 ben på ena sidan i behåll. 



Stekelns ägg satt hos 4 snedt öfver abdomens ryggsida, hos 3 satt det verti- 

 kalt vid sidan af abdomens främre del. Hos 7 sutto nykläckta stekellarver kvar i 

 den sistnämnda ställningen, medan till sist den största af larverna, 4,5 mm. lång, 

 satt på buksidan af spindeln. 



Två af de slutna cellerna innehöUo kokonger, som omslöto möglade och hop- 

 torkade larver, förmodligen af någon ichneumonid. Deras tillstånd gör sannolikt att 

 de härrörde från föregående år (se vidare om detta bo under n:o 12). 



En spindel med ägg ur detta bo inlades i glasrör, där ägget kläcktes ^Ve. Lar- 

 ven förtärde sitt foder och spann kokong. Då denna kokong "V? öppnades, visade 

 det sig att larven förpuppats, fastän puppan sedermera dött. Denna omständighet 

 gör emellertid sannolikt, att denna stekel uppträder i 2 årliga generationer. (Se 

 härom vidare n:o 16). 



9. Samma dag sågs en Pseudagenia bära en spindel af omkring 9 mm. längd, 

 på hvilken alla benen voro afbitna. Den bars vid en af palperna och stekeln gick 

 därvid rakt fram, släpande spindeln med ryggsidan uppåt mellan sina ben, ett trans- 

 portsätt, som ej iakttagits hos någon annan pompilid. Stekeln lade spindeln i in- 

 gången till sin håla och gick in, åtföljd af en hane. Men en annan hona befanns 

 vara därinne, och mellan denna och den inträdande uppstod en förbittrad strid, sedan 

 båda hastigt kommit ut, då de fastbitna vid hvarandra häftigt tumlade om på mar- 

 ken. Det slutade med att den främmande en stund blef liggande med hopdragna 

 ben, till utseendet liflös. Detta var dock blott förställning, ty då angriparens vrede 

 därigenom stillats och han gått sin väg, reste sig den fallne genast och började 

 vandra omkring i hålans närhet, synbarligen lika kry som förut. Spindelns ägare 

 släpade hastigt undan det utanför hålan liggande rofvet och dolde det under en sten. 

 Först om V 2 timma vågade han komma fram därmed, då han bar sin spindel på 

 samma sätt som förut och äfven denna gång vid inträngandet i sitt bo åtföljdes af 

 en hane. 



10. Samma dag sågs en annan stekel af samma slag bära en mindre spindel, 

 med alla benen i behåll. Äfven denna bars vid en af palperna, med ryggen uppåt, 

 och stekeln gick därvid rätt fram, släpande spindeln mellan sina ben. Kosan styrdes 

 till det bo, som jag förut samma dag undersökt (n:o 8). Stenen hade \dsserligen 

 åter lagts i samma ställning som förut, men det hade ej kunnat undvikas, att om- 

 gifningarna något rubbades. Stekeln kände därför ej igen platsen, utan gick sökande 

 omkring. Därvid mötte han en betydligt större stekel af samma art, som antastade 

 honom och tycktes ämna beröfva honom spindeln. Den anfallne undvek i början, 

 men lade sig sedan med hopdragna ben på sidan, alltjämt dock fasthållande sin 

 spindel, hvarvid angriparen gick sin väg (jfr n:o 9). 



11. 'V? öppnades ett Pseudagenia-bo i ett grustag nära Arkösund. Boets in- 

 gång fanns under en sten, och sedan denna bortlyftats, sågos cellerna fastade på 



