14 ADLJ5EZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAB. II. 



I ett föregående iiieddelande om denna stekel ' har jag omnämnt ett fall, i 

 livilket gången tycktes afdelad i två i rad liggande celler. Ofvan anförda iakttagel- 

 sefall best^^rker min därvid uttalade förmodan, att Priocnemis i anordningen af sina 

 celler skulle mera öfverensstämma med släktet Agenia än med släktet Pompilus, hvars 

 arter ej pläga anordna flera celler i samband med samma hufvudgång. Af särskildt 

 intresse tycks det mig dock, att afvikelse från denna eljest undantagslösa regel 

 kunnat artificiellt framkallas hos Pompilus viaticus, såsom jag i mitt föregående ar- 

 bete omnämnt. " 



Ferton, som iakttagit flera Priocnemis-arter i Syd-Frankrike, nämner ingenting 

 om flercelliga bon. Ett afvikande sätt att bära rofvet kommer till användning hos 

 Priocnemis hyalinatus Fab, h vilken Ferton sett gripa sin spindel kring insnörningen 

 mellan cephalothorax och abdomen och hära den rätt framJ I detta afseende liknar 

 denna Priocnemis den af Ferton iakttagna Pomjnhis pidcher, hvilken jämte den af 

 mig studerade Pompilus plumheus eljest är den enda pompilid, som regelbundet afviker 

 från den föröfrigt inom familjen utbredda vanan att springa baklänges vid transporten 

 af rofvet. Hos släktet Psemlagenia användas båda metoderna. 



Agenia iiiterinedia Dbm. 



Såsom kompletterande förut' lämnade meddelanden om denna stekel, särskildt 

 beträffande boets stängning, må nedanstående iakttagelser anföras. 



1. ^/ä 1904 sågs en stekel af denna art i Borgsjö i Medelpad S3^sselsatt med 

 att på en på marken liggande gammal stock hopsamla små murkna träfragment, som 

 inburos i ett litet hål i stocken. Om en stund upphörde han därmed och flög upp 

 på ett närstående nässejsnår, där han sökande vandrade omkring från blad till blad, 

 förmodligen på spindel jakt. Gången var då ännu ej fylld till mynningen. På efter- 

 middagen samma dag hade stekeln däremot stängt ingången, genom att i själfva 

 mynningen, i plan med stockens yta, anbringa en propp af små hopklibbade trä- 

 fragment, som på ytan voro grå, liksom stocken själf, men därunder hvitgula. Därvid 

 är emellertid att märka, att det nämnda grå ytlagret visserligen öfverensstämde i färg 

 med stockens yta, men att detta åstadkommits därigenom, att stekeln bortskrapat 

 stockens ytlager närmast omkring mynningen på omkring 2 kv.-cms yta för att i 

 stället placera det ofvanpå själfva proppen. Om, såsom man skulle kunna förmoda, 

 stekeln belagt proppens yta med träsmulor af en särskild färg för att göra den så 

 litet i ögonen fallande som möjligt, så hade sålunda det åsyftade ändamålet ändå 

 icke uppnåtts, enär proppen nu i färg afstack mot sin omedelbara omgifning af en 

 gul ring. Ett liknande förfaringssätt har jag, såsom i ett annat arbete skall be- 

 skrifvas, sett Odynerus bifasciatus använda. 



^ lOOrl, sid. 3(i. 



- ibid., .sid. lo, F. riaticns u:o 11. 12 ocli 15. .ItV ctl likiuuide iaktta,!.;elscfall af Feitoii. 1 891. sid. 13. 



8 Feeton, 1897. sid. 25. 



^ 1903, sid. 37. 



