KUNGL. SV. VET. AKADT3JMIBNS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 I. 13 



Poinpilus niger Fab. 



Om denna art har jag förut i korthet meddelat, att jag sett den gräfva hålor 

 i sand i Medelpad, hvaremot jag ej sett den syssla med något byte. Sedermera har 

 jag i Östergötland sett den upprepade gånger gräfva hålor på en sandig remsa af 

 hafsstranden samt äfven iakttagit transporten af byte. 



'V? sågs en stekel af denna art bära sitt rof, en Lycosid, baklänges vid en af 

 bakhöfterna. Stekeln skyndade i rask fart omkring 10 meter, innan han stannade 

 vid foten af en lodrät klippvägg. Här lade han spindeln ifrån sig på marken, sprang 

 ett stycke utefter klippväggens fot och därefter snedt uppför den, till dess han kom 

 till en mosstufva, där han gick in i en öppning mellan moss-stråen. Om en stund 

 återvände han till spindeln och drog den ett par meter utmed klippans fot, lade den 

 åter ifrån sig, sprang snedt uppför klippan till mosstufvan, där han gick in i samma 

 öppning som förut, hvarefter han återvände till sitt byte. 1 detta, liksom i förra 

 fallet, fann han rofvet utan sökande, fastän han ej setts göra några orienteringsslag. 

 Då han med sin börda nått fram till mosstufvan, fann han också utan mycken 

 tvekan öppningen, i hvilken spindeln di-ogs in. Öfverhufvud kan det sägas, att 

 denna stekel röjde mera »lokalsinne» än någon Pompilid, som jag förut iakttagit. 



Då jag en stund därefter infångade stekeln, torde han ännu ej ha börjat stäng- 

 ningen af hålan, och hans byte måtte ha fullständigt återhämtat sig från förlam- 

 ningen. Ty då mosstufvan undersöktes, sprang en Lycosid af samma utseende, som 

 den stekeln buiit, med rask fart fram därur och undkom, och någon annan anträf- 

 fades ej. 



JMiociicHiis cxaltatijs Pajsz. 



Till det lilla, soin är kändt angående arterna af detta släkte, kunna nu följande 

 iakttagelser läggas. 



1. En Priocnemis exaltahos sågs Vs vid Arkösund i Östergötland bära sin 

 spindel i ett sandigt och soligt skogsbryn. Stekeln gick därvid baklänges och bar 

 spindeln än vid någon af bakliöfterna och än vid någon af de bakre benparens mellersta 

 leder. Ofta lade stekeln rofvet ifrån sig på marken och sprang i förväg till en öppen 

 håla i en grusbacke, hvarefter han, efter att sålunda ha uppfriskat sitt minne af 

 målets läge, hämtade spindeln och till sist insläpade den, hvarvid den bars på samma 

 sätt som förut. Efter '/:- timmes väntan hade stekeln ännu ej visat sig, och hålan 

 uppgräfdes. Stekeln befanns sysselsatt med att stänga en sidocell, i hvilken spindeln 

 inlagts. Utmed samma hufvudgång funnos dessutom tva andra, förut stängda sido- 

 celler, hvar och en innehållande en spindel. På alla spindlarna var stekelns ägg 

 fästadt hängande vid sidan af bakkroppen, nära dess bas. Spindlarna vora unga ex. 

 af Ciniflo fenestralis Ström. 



