12 ADLERZ, LBFNADSFÖRHÅLLANDBN INOM FAMILJERNA POTMPILIDAE (3CH SPHEGIDAE. II. 



Vs sågs en stekel af denna art bära en liten grönaktig Attid vid ett af f ram- 

 benen, med hufvudet nedåt, så att, enär stekehi själf sprang baklänges, spindehi slä- 

 pades på ryggen. Slutligen drogs den uppför den branta sidan af ett stort klippblock, 

 och när stekeln där nått en viss höjd, sänkte han sig flygande till en ett stycke 

 därifrån befintlig lägre sten, ett sätt att transportera, som stundom användes af Pompi- 

 lider, som eljest släpa bytet på marken, men som kommit under fund med, att 

 bytet kan enligt nämnda metod hastigare förflyttas en längre sträcka, enär den i så 

 hög grad hinderliga växtligheten på marken på detta sätt undvikes. Vid sidan af 

 den senare stenen låg en torr gren, och på en uppstående kvist af denna lades 

 spindeln. Nu följde ett långvarigt sökande efter plats för hålan, hvarunder stekeln 

 sågs stryka omkring i närheten, alltibland görande ett kortvarigt besök hos rofvet 

 för att behålla dess plats i minnet. Slutligen fann han på en mossbevuxen klippa 

 en plats, som tycktes motsvara hans anspråk, där i en fördjupning samlat sig ett 

 litet lager af mylla, täckt af barrträdsaffall. Här började han gräfva på vanligt 

 pompilidsätt, begagnande dels käkarna till att bortbära det lätta växtaffallet, dels 

 frambenen att krafsa den lösa myllan bakåt. På jämförelsevis kort tid blef den 

 grunda hålan färdig. Sedan gjorde stekeln mycket tydliga orienteringsslag kring 

 densamma, först små till fots i de allra närmaste omgifningarna, sedan allt vidare, 

 till omkring "!?_. meters afstånd åt sidorna, med vingarnas tillhjälp och i hastig fart. 

 Därefter hämtades spindeln, som först släpades ungefär hälften af den 2 meter långa 

 vägen, hvarefter den lades utan skydd på marken, endast nödtorftigt dold af en liten 

 kvist. Stekeln gjorde nu ett kort besök vid hålan. Då han åter skulle uppsöka sitt 

 rof, som han lämnat utan några orienteringsslag, kostade honom denna försummelse 

 ett mycket långvarigt och mödosamt sökande, innan han anträffade det. Med häf- 

 tiga slag, dels flygande och dels gående, genomkorsade han i alla riktningar platsen 

 omkring rofvet, såsom fallet plägar A^ara med Pompilider i enahanda belägenhet. 

 Någon annan plan i sökandet kan därvid knappt skönjas, än att stekeln tycks vilja 

 så hastigt som möjligt stryka fram öfver så många punkter som möjligt af det om- 

 råde, inom hvilket han förmodar, att hans rof befinner sig. Återfinnandet beror så- 

 ledes på stekelns ihärdighet, som kan gynnas af en lycklig slump. Huru liten roll 

 lukten härvid spelar, var äfven här tillfälle att se, i det stekeln otaliga gånger 

 strök tätt förbi spindeln utan att märka honom. När han ändtligen återfunnits, 

 transporterades han på samma sätt som förut, d. v. s. släpad baklänges vid ett fram- 

 ben. På samma sätt drogs han också in i hålan. Efter äggiäggningen sågs stekeln 

 i det inkastade ljuset mycket länge putsa sina antenner, hvarefter stängningen före- 

 togs på det sätt, som jag förut beskrifvit. Hålan uppgräfdes. Spindeln låg pa ryggen 

 i cellen med stekelns ägg fäst vid abdomens sida, nära dess bas, och med sin fria 

 ända vänd uppåt. Under de följande dagarna gick spindeln alldeles obehindradt, 

 såsom det tycktes, med Attidernas ryckvis skridande, lifliga gång, men han gjorde 

 ej några hopp. Ägget kläcktes "'/s på morgonen, och ännu på kvällen, sedan larven 

 sugit en hel dag på honom, gick dock spindeln vid beröring. 



