Salius sanguinoleiitus Fab. 



Då denna stekel omnämndes i mitt förra arbete, kunde inga upplysningar om 

 dess lefnadssätt lämnas. De få ytterligare tillfällen till iakttagelser, som sedermera 

 erbjudits, gifva blott några dunkla antydningar, som möjligen skulle kimna tydas så, 

 att denna stekel ej är någon parasit. 



1. 'V? 1905 sågs en hona af denna stekel på samma fyndort vid Okna i Öster- 

 götland, där jag flera år förut träffat den. Hon gick sökande omkring på marken 

 bland lis och ljungbuskar i ett soligt och sandigt barrskogsbryn. Sällan sågs hon 

 flyga och då endast kortare sträckor. På två ställen lade stekeln i dagen en särskild 

 ifver, nämligen vid två på olika platser belägna vissna och hoprullade blad, hvilka 

 han länge undersökte rundtorn och i hvilka han sökte tränga sig in. I det ena fallet 

 sågs han göra stickande rörelser inåt den hålighet, som omslöts af det torra bladet. 

 Detta blad befanns sedan omsluta ett spindelbo, sådant som förfärdigas af Chiracan- 

 thium-ai'ter, i hvilket funnos resterna af den döda spindeln. Äfven det andra torra 

 bladet omslöt ett liknande bo, men alldeles tomt. 



Sedan jag lyckats följa denna stekel med ögonen i mer än en timmes tid, för- 

 lorades han ur sikte. 



2. ^Vs återsågs stekeln på samma plats. Liksom förut gick han sökande kring 

 på marken och flög blott obetydligt. Särskildt intresse lade han i dagen vid en liten 

 sten, som låg inpackad mellan och delvis betäckt af barr och annat trädaffall. Med 

 mycken möda trängde sig stekeln ner mellan barren och försvann för en kortare stund 

 under stenen, hvarefter han kom upp och började söka vidare. Under stenen träf- 

 fades sedan ett spindelbo, innehållande en alldeles oskadad, ung Chiracanthimn, obe- 

 stämbar till arten. Något ägg kunde ej upptäckas på honom. Han förvarades länge 

 i en flaska och dog till sist. Stekeln själf åter infångades för experiments anställande. 



I tanke att det kunde vara äggkokonger af spindlar, som denna stekel sökte, 

 insläppte jag till honom några mindre Lycosider, som sprungo omkring med sin ägg- 

 säck fästad vid spinnvårtorna, men stekeln undvek dem. Ej heller brydde han sig 

 om en under en sten funnen äggkokong, som låg fritt, utan att omslutas af något 

 bo. Han lefde blott en vecka i fångenskapen. 



