8 NORDEN.SK[OLD, ARKEOLOGISKA UNDERSOKNTNC4AR I PER0Ö OCH BOLIVIAS GRÄNSTRAKTER. 



Lajj^one-Quevedo synes antaga. Armentias mycket betydelsefulla resor omfatta 

 dock hufvudsakligen m^skogstrakterna öster och norr om det område, som här be- 

 skrifves. Evans {12) annars viktiga resa i Caupolicon har icke lämnat mycket etno- 

 grafiskt utbyte, då ingen af medlemmarne af hans expedition sysselsatte sig med 

 dylika forskningar. Ingen af de moderna peruanska och bolivianska resande, som 

 under de senaste åren besökt Inambaris och Tambopatas floddalar, hafva ägnat de 

 högre fjälldalarnes arkeologi och etnografi någon uppmärksamhet. Däremot har 

 Bandelier jämte sin högst energiska, för sitt mod och sin uthållighet af alla mycket 

 beundrade fru, gjort betydliga gräfningar i Pelechuco- och Quearadalarne. Om resul- 

 tatet af dessa veta vi tyvärr ännu ingenting. Några smärre bidrag till kännedomen 

 oai dessa trakters etnografi har äfven författaren förut lämnat {21, 22, 23). 



Den iiiivjiraiule befolkiiiu^eii inom det uiidersökta området. 



För den nuvarande stamfördelningen har jag ganska utförligt redogjort i Globus 

 {21) och Ymer {22), hvarjämte jag där äfven omtalat de naturliga betingelserna för 

 denna. Jag vill därför här hänvisa till nämnda uppsatser och till här bifogade kart- 

 skiss. I samband med kartan vill jag dock erinra om, att fjälldalarne bebos af en 

 cpiichuatalande befolkning uppblandad med ytterst få aymarakolonister. Gränsen 

 mellan aymara och quichua är vid Cojata på högslätten. Omkring Apolo träffa, vi 

 några få lapalapa- (lapachu) talande indianer, omkring Aten några leco- och här och 

 där några tacanatalande indianer från Tumupasa, Ixiamas och San José. Dessa in- 

 dianer äro s. k. civiliserade och »kristna», och deras kultur är i det stora hela, med 

 modifikationer efter de naturförhållanden, under hvilka de lefva, densamma som den 

 andinska fjäll kulturens indianers i stora delar af Peru, Bolivia och norra Argentina. 

 Urskogarne längre inåt Rio Inambari och Bio Tambopata bebos af små stammar, 

 som intill de sista åren lefvat i ren stenålder, oberörda af såväl de h vi tes som fjäll- 

 indianernas kultur. Vi hafva sålunda här vid Andernas fot en skarp kulturgräns 

 mellan de högre stående fjällindianerna och de små urskogsstammarne. 



För att belysa mina arkeologiska iakttagelser har jag i det följande på flera 

 ställen gjort jämförelser med den nuvarande befolkningen. 



Metoden vid giätiihiiinriie. Syaiighcten att finna orörda grafvar. 



Graf- eller boplatsundersökningar eller annan insamhng af arkeologiska föremål 

 har jag gjort vid Pelechuco, Macara, Queara, Calla, Mojos. Lianalomas, Capamitas, 

 Soriani, Påta, Crucero, Yanari, S:ta Cruz del valle ameho, Apolo, Aten, Puina, 

 Saqui, Sina, Quiaca, mellan Quiaca och San Juan del oro, San Juan del oro, Ollachea, 

 Chia, Quichu, Corani, Llinquipata, Buturo, mellan Buturo och San Juan, San Juan, 

 San Fermin och San Carlos, hvarjämte jag i Apolo erhållit ett par föremål från 

 Chusecani. T de flesta högre belägna fjälldalar finnes här talrika grafhus och grott- 



