KtJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 2. 9 



grafvar, men det är mycket få, som äro orörda. De flesta äro genomsökta af skatt- 

 gräfvare. Med undantag af dem, herr och fru Bandelier gräft ut i Pelechuco- och 

 Quearadalarne, äro, hvad jag vet, inga utgräfda med någon som helst omsorg. De 

 mycket lätt plundrade grafvarne hafva varit lockande att undersöka för såväl resande 

 utländingar som i dalarne bosatta mestizer. Sålunda har den numera aflidne guver- 

 nören Sanchez i Cojata undersökt en mängd grafvar. Hvart de samlingar, som han 

 gjorde, tagit vägen, vet jag ej. Han har arbetat i Pelechuco och närliggande dalar. 

 Kanske har han kastat bort allt, som ej var af -bättre» metall. Chiadalens graf- 

 hus liafva genomsökts af en präst från Macusani. Äfven han sökte väl guld. Många 

 grafvar i dalarne omkring Sandia har en nordamerikansk ingeniör låtit genomforska, 

 men ej med bättre resultat än att han fann hvarenda en förut plundrad. Att in- 

 dianerna själfva plundrat grafvarne, har äfven varit vanligt, då bland dem några 

 finnas, som äro mera upplysta och ej äro rädda, för att de döda skola vredgas. 

 Andra indianer hafva plundrat grafvarne, sedan de först försonat de där begrafda, 

 »las chulpas», med att offra coca och brännvin. En stor mängd grafvar hafva för- 

 störts, genom att stenarne tagits till byggnadsmaterial. Sålunda äro i Pelechucodalen 

 en mängd broar m. m. b3^ggda af därtill förträffliga, stora skifferflak, tagna från 

 grafvarne. Med undantag af några mycket otillgängligt belägna grafvar hafva äfven 

 samtliga grafvar genomsnokats af hundar och räfvar, sä att skeletten ej mer ligga i 

 sina ursprungliga lägen. Då alla skelett i de grafvar, jag funnit outgräfda, träffas 

 ytligt, är det sålunda mycket vanligt, att i grafvarne finna kraniet af en individ i 

 ena ändan af grafven och underkäken i den andra. Det är äfven vanligt, att i en 

 graf finna t. ex. sju kranier men blott fem underkäkar e. d. De öfriga äro helt 

 enkelt försvunna. De hafva antagligen släpats bort af indianernas alltid uthungrade 

 hundar eller af räfvar. Vi se sålunda, i hvilket skick grafvarne befinna sig, och det 

 är först efter att genomgå ett stort antal sådana, som jag funnit några orörda eller 

 blott delvis plundrade. 



Det är likväl lättare här i fjälldalarne än på högslätten kring Lago Titicaca 

 att finna oplundrade ofvanjordsgrafvar, ty antalet af »curiosos», nyfikna, som 

 passerat fram här, har varit mindre, än på den af mera upplysta bolivianer och 

 peruaner bebodda och af talrika européer genomresta högslätten. Det är ganska 

 märkUgt att Squiee (28). Middendorf {19), v. Tschudi (30) och Wiener {34), hvilka 

 alla beskrifva liknande ofvanjordsgrafvar, »chulpas», ej omtala från dessa andra fynd än 

 skelettdelar och krukskärfvor. Då de ej funnit några schalnålar, topos, hvilka äro 

 synnerligen karakteristiska för dessa grafvar, så är det tydligt, att de aldrig under- 

 sökt ett opiundradt grafhus. Squier {28) har likväl undersökt ganska många graf- 

 var af detta slag. Utom Bandelier {6) är Forbes {13) den enda, som omtalar 

 topos från d3dika grafvar. 



I det på arkeologiska föremål från den centralandinska fjällkulturen så ytterst 

 rika Museum fiir Völkerkunde i Berlin finnes troligen ej någon som helst artefakt, 

 som är etiketterad såsom funnen i ett grafhus, »chulpa». Detta hindrar ej, att många 

 af de vackraste topos, som finnas i nämnda samling säkert äro grafhusfynd. De, 

 äro antagligen köpta af plundrare. Detta gäller särskildt de nålar, som finnas på 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 42. N:o 2. 2 



