10 NORDENSKIÖLD, ARKEOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR I PERUS OCH BOLIVIAS GRÄNSTRAKTER. 



nämnda museum från provinsen Omasuyos vid Lago Titicaca. I British Museum 

 finnes ej ett säkert grafhusfynd. Då det ansamlas så oerhörda massor af krukgods, 

 metallföremål etc. i europeiska museer, om hvilka man ej vet annat än, att de äro 

 funna i Peru och Bolivia i närheten af någon viss ort därstädes, vore det mycket 

 viktigt att få alla kommande grafundersökningar så gjorda, att man får veta, hvilka 

 slag af föremål höra till den eller den typen af grafvar. 



Hvad grafvarne under flat mark i kusttrakterna beträffa, bör det lätt genom 

 noggranna gräfningar kunna konstateras, hvilka föremål höra tUl det eller det 

 skelettet, då detta i allmänhet ligger i sitt ursprungliga läge. Vid undersökningen 

 af grajhusen kan man ej komma längre än till att kunna säga, hvilka föremål träffas i 

 en graf, men man kan ej annat än undantagsvis afgöra, med hvilket af de skelett, som 

 träffas i grafven, de blifvit ditlagda, då skeletten i grafvarne, soin nämndt, nästan alltid 

 träffas Jiopbkmdade. Tyvärr kan man, som jag nedan skall närmare omtala, ej heller 

 afgöra, om föremålen, man träffar i grafven, ditkommit samtidigt med skeletten eller 

 efter eller före dem samtliga. När jag undersökt grafvarne här, har jag sålunda fått 

 inskränka mig till att sammanhålla företnålen från hvarje särskild graf. Om stora 

 mängder af liknande grafvar ännu träffas o undersökta och dessa blifva utgräfda med 

 omsorg, eller kanske när Bandelier beskrifvit sitt material, skall man kunna komma 

 till visshet om, hvilka artefakter, som äro karakteristiska för de olika graftyperna. 

 Därtill räcker ej mitt material. 



Det är här ännu tid att rädda en del grafvar undan förstörelse, om peruanska 

 och bolivianska regeringarne ingrepo och förbjödo, att de fingo nedrifvas. 



Samtliga i grafvarne funna artefakter har jag naturligtvis tillvaratagit, därjämte 

 de skelett, som varit fullständiga eller nästan fullständiga. När, såsom oftast har varit 

 fallet, en massa skelettdelar från olika individer legat blandade, så har jag blott tillvara- 

 tagit kraniet. Alla kranier har jag likväl ej kunnat samla, utan har jag inskränkt 

 mig till något öfver 200 af de bäst bibehållna eller särskildt intressanta, såsom tre- 

 panerade, starkt pressade o. s. v. En stor del kranier sakna underkäk. Bäst hade 

 naturligtvis varit, om hvartenda ben i grafvarne tillvaratagits, men hade jag då fått 

 oerhörda transportkostnader. 



Vid sökandet efter grafvar, har någon gång några af de mera fördomsfria in- 

 dianerna hjälpt mig. De veta nämligen, hvilka grafvar ej äro plundrade och visa 

 dem mot en billig betalning. De flesta indianerna voro ej mycket angelägna om 

 att visa mig, hvar grafvarne voro. De ansågo nämligen, att »chulpas», d. v. s. dem 

 som begrafts där, skulle hämnas genom att göra dem sjuka. Många indianer offra 

 också därför coca och brännvin vid sökandet efter grafvar. Indianerna tro äfven, att 

 utgräfning af grafvarne förorsakar torka. Samma föreställning har jag mött i norra 

 Argentina, i Puna de Jujuy, där indianerna förklarade uteblifven nederbörd hafva sin 

 orsak i, att vi gräft ut grafvar vid Casabindo och Ojo de Agua. Med denna före- 

 ställning sammanhänger indianernas tro att, om man tager upp skallen ur en kristen, 

 modern graf, så blir det solsken och torka, eller att det inte regnar, då ett lik får 

 ligga obegrafvet ute i markerna. 



