KTJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 2. 11 



Några större boplatsundersökningar har jag ej gjort, utan har jag på de få bo- 

 platser, jag undersökt, blott här och där gjort mindre skärningar samt samlat alla 

 lösa fynd, som jag eller mina följeslagare kunde finna blottade. Hvad indianerna 

 funnit vid röjningen i markerna, har jag inköpt. Vid ankomsten till en dal har 

 jag sålunda spridt ut, att jag betalade 50 »centavos» för en stenyxa, 3 »bolivianos» för 

 en orörd graf o. s. v., på så sätt försökande att med penningens makt öfvervinna 

 indianernas fruktan. 



En rolig förklaring gåfvo indianerna i Quearadalen, på att jag tillvaratog kra- 

 nier och skeletter. De sade nämligen, att jag tog dem med mig till mitt land för 

 att sätta ihop dem och göra dem lefvande, dels för att använda dem till arbetare, 

 då folket i mitt land var svagt och lättjefullt, dels för att piska ur dem hemlig- 

 heten, livar Incas hade haft sina guldgrufvor. Guld har ju alltid lockat den hvite 

 mannen till ansträngningar och grymhet. 



Jag öfvergår nu till beskrifningen af de undersökta grafvarne. 



Beskrifiiiiisi af grafvarne. 



Vid beskrifningen af föremålen har jag äfven anfört deras nummer i Riksmu- 

 seets etnografiska afdelnings inventar. (06.1. etc). 



Peleclnicodaleii, 3610 m. ö. h. 



I denna dal finnes en mängd grafvar, dels af den typ, som är afbildad tafl. 

 1 fig. 9 med smärre variationer, dels af den typ, som vi se återgifven tafl. 1 fig. 

 8. De träffas alla ofvanför Pelechucobjai, ofvanför skogsgränsen och nedanför od- 

 lingsgränsen. De flesta äro, från Cojatapasset räknat, belägna till vänster om Pe- 

 lechucobäcken. Ett större antal stå tillsammans på en kulle, som synes vida om- 

 kring. De flesta voro redan utgräfda, när jag kom till dalen. 



Oraf 1. Pelecluico. Tafl. 1 iig. 9. 



Denna graf träffades tätt intill ridvägen, som för frän högslätten till Pelechueo. 

 Den var orörd. Detta antagligen därför att alla de, som passerat fram där, anta- 

 git den, då den ligger nära vägen, vara för länge sedan utgräfd. Grafhuset består 

 af fem stora skifferflak. Täckstenen är i ena kanten försedd med ett rundt hål. 

 Antagligen har man fästadt rep i detta för att på så sätt lättare kunna transportera 

 stenen till grafplatsen. Dylika hål (se äfven tafl. 1 fig. 2) kunna ej hafva varit 

 ämnade till utgång åt den döde, ty då skulle de ej finnas äfven i öfverskjutande 

 delar af täckstenen, där de ej förbinda grafrummet med den yttre världen. I graf- 

 huset träffades mycket multnade rester af fem skeletter, hvilkas inbördes läge ej 

 kunde bestämmas, då de döde här liksom i alla grafvar, som här nedan komma att 

 beskrifvas, ej varit nedgräfda, utan helt enkelt insatta eller inlagda i grafhuset. Man 



