40 NORDENSKIÖLD, ARKEOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR I PERUS OCH BOLIVIAS GRÄNSTRAKTER. 



including tlie eminent von Tschudi, have supposed them to be dwelling-places, and 

 ever parts of fortresses, of the ancient inhabitants, from the fact of finding in them 

 traces of fire and broken pottery. But he also mentions having freqvently found 

 shelter in theese towers for the night, as I have several times done ...» Af de gamla 

 författarne från eröfringstiden skiljer Cieza de Leon {11) sid. 364, tydligt på hus- 

 grafvarne och husen och säger ingenting om, att de förra varit bebodda, eller att liken 

 bevarats i hyddorna. Las Casas {10) skrifver sid. 124. »De diversa manera se 

 habian las gentes de la Sierra en hacer las sepolturas y en los entierros y cerimonias, 

 porque en algunas provincias déllas hacian por sepolturas unas torres ältas. Eran 

 giiecas en lo bajo déllas, obra de un estado en alto ; lo demäs todo era macizo, que, 

 6 era Ueno de tierra 6 de piedra y canto labrado, y todas muy blanqueadas. En 

 unas partes las hacian redondas y en otras cuadradas, muy ältas y juntas unas con 

 otras y en el campo. i^lgunas hacian en cerillos, media 6 una legua del pueblo 

 desviadas, que parecian otro pueblo muy poblado, y cada uno tenia la sepoltura de 

 sa abolorio y linaje. Metian los cuerpos en unos cueros de ovejas, cerrados por de 

 fuera, senalados los ojos y narices; vistenles sus ropas; tienen el rostro descubierto 

 de la ropa, aunque cubierto con el pellejo de la oveja. Ponen los cuerpos asentados; 

 las puertas de las sepolturas todas al Oriente ; ciérranlas con piedra y barro por espa- 

 cio de un aiio; ya que los cuerpos estän secos, luego abren las puertas déllas; y en 

 algunos lugares donde los vivos duermen y comen, ponen y tienen los cuerpos de 

 sus dif untos. » Vi se af denna högst intressanta beskrif ning af husgraf varne på högslätten, 

 att i de flesta fall graf varne varit skilda från boaingshusen, men att äfven någon 

 gång de döda bevarades i själfva hyddorna. 



Att grafhusen varit bebodda i mycket utsträckt grad, förfäktar Bandelier (ö), 

 och är det troligt, att många stora grafhus byggda i två våningar på högslätten äfven 

 varit bebodda. 



Hvad beträffar grafhusen i det af mig undersökta området, är det säkert, att 

 de i de flesta fall varit uteslutande grafvar. Fastän en indianfamilj för sitt natt- 

 läger kan nöja sig med mycket litet utiymme är dock en kvadratmeter eller mindre 

 naturligtvis alldeles för litet. Många af de grafhus, i hvilka man finner krukskärf- 

 vor och ofullständiga föremål, som erinra om boplatsrester, äro icke större, såsom vi 

 sett af graf beskrif ningen. Alldeles omöjligt är däremot ej, att något enstaka grafhus 

 kunnat vara bebodt, åtminstone förr än det användes för bisättning. Sålunda finnes 

 i Quearadalen ett par små hyddor, af hvilka jag mätt upp den ena. Dess golf yta 

 är blott något öfver 3 kvadratmeter. Den står i förbindelse med en inhägnad »cor- 

 ral», men har nog snarare användts som vaktstuga af människor än som fålla för 

 djuren. Denna hydda är rund och sålunda något bekvämare, än om den vore fyr- 

 kantig, med samma dimensioner. I hyddan fann jag blott några ben af hjort, kan- 

 ske rester af någon jägares måltid. Den ansågs af indianerna mycket gammal. Den 

 öfverensstämmer också med sitt skiffertak ganska mycket med grafhusen. 



Till de äfven i mindre husgrafvar och grottor förekommande krukskärfvorna etc. 

 måste vi söka en annan förklaring, än att de varit bebodda. Först vill jag dock 



