42 NORDENSKIÖLD, ARKEOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR I PERUS OCH BOLIVIAS GRÄNSTRAKTER. 



hyddor, men är det möjligt, att hyddorna varit byggda af lätt förgängligt ma- 

 terial, såsom trädgrenar o. d. Det är ej ens troligt, att adobkonstruktioner skulle 

 hafva stått sig i hundratals år, om de uppförts i de fuktiga fjälldalarne. Om hyddorna 

 där likväl uppförts af sten, hvilket är det sannolikaste, så hafva de nog en gång i 

 ruiner ej liksom grafvarne respekterats vid nya husbyggen och vid de stenödande 

 terrasseringsarbetena. Att grafvarne skyddades mer än vanliga hyddor är naturligt. 

 De skyddas ännu af indianerna om inte för annat, så därför att de frukta de dödas 

 hämnd. Om huru väl de vårdades vid eröf ringstiden skrifver Las Gasas {10) sid. 126. 

 »Tenian en gran reverencia y usaban y guardaban exactisima religion con sus difun- 

 tos y sepolturas y entierros, y ninguna injuria se les podria cometer ni que mås 

 sintiesen, que tocarles ä sus difuntos y violalles sus sepolturas.» 



Studiet af boplatser i de högre fjälldalarne har jag, som jag nu först inser, 

 ägnat alldeles för liten uppmärksamhet. De fordra mycken tid och ett tålmodigt 

 arbete, som icke är mycket gif vande. Utom hyddorna vid Queara har jag ej sett 

 och undersökt några andra än en del äfven runda hyddor i Coranidalen, som möjli- 

 gen äro samtidiga med grafhusen. Undersökningen af dessa hyddor gaf dock ett 

 mycket ringa utbyte. 



Som svar på den här framställda frågan, hafva grafhusen blott varit begraf- 

 ningsplatser, hafva de äfven varit bebodda, får jag därför säga: Att grafhusen i 

 det af mig undersökta området ej varit eller högst undantagsvis varit bebodda af 

 andra än de döda. De rester af ofullständiga lerkärl etc, man finner i grafvarne, 

 måste man betrakta som grafgods. 



Hvad som gäller om grafhusen gäller i ännu högre grad om de små låga grot- 

 torna. Talrika boplatsfynd äro beskrifna i det följande kapitlet, men de äro funna af 

 indianerna vid röjningsarbeten. 



Lös.n fynd gjorda af iiuliaiieriia vid deras röjiiiiisisarbeteii eller någon gång 



Yid plundring .af grafvarne. 



Indianerna här betrakta ej stenyxor o. d. med fullkomlig likgiltighet, utan tyc- 

 kas åtminstone några taga reda på, hvad de finna vid röjningsarbeten o. d. Såsom 

 jag nämnt, plundra äfven några af dem grafvar. Hvart jag kommit, har jag därför 

 spridt ut, att jag köper upp stenyxor o. d., och på så sätt har jag lyckats få ihop' en 

 hel del sten- och metallföremål m. m. De flesta af dessa äro olika dem, man finner i 

 grafhusen och grafgrottorna, men likväl antagligen till stor del ungefär samtidiga 

 med dem. I Pelechuco- och Quearadalarne fick jag ingenting af indianerna, antag- 

 ligen därför att Bandelier redan köpt upp allting. I Puina-, Quiaca- och Ollachea- 

 dalarne hade indianerna däremot i nästan hvarje stuga något föremål af intresse, 

 som de hittat och bevarat. 



Indianerna skilde i allmänhet väl på arbetade stensaker och naturbildningar. 

 De kalla sålunda aldrig stenyxorna för blixtstenar, utan anse de dem härleda sig från »las 



