KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 2. 



45 



Dessa äro dels cylindriska dels koniska. De äro af kvartsit, diabas, nefelin- 

 syenit och lerskiffer. De afbildade stenmortlarne äro här återgifna i naturlig storlek 

 och kunna ej hafva använts till annat än vid målning af läkemedel, färger o. d. Stora 

 mortlar för målning af majs o. d. träffas ej i fjälldalarne, ej heller några malstenar, 

 liknande dem, som jag (sid. 57 fig. 47) här nedan beskrifvit från urskogp.rne vid Buturo. 

 Inåt urskogarne i trakterna mellan Mojos och Apolo maler man säd på stora, hårda 

 träskifvor. Dylika bevaras ej till eftervärlden. Vid Aten, som förr haft en talrik 

 lecobefolkning, kan man se, hvarest hyddorna legat, då till hvarje sådan hört en stor 

 stenskifva att mala på. På en höjd vid San Juan del oro ligger ej långt ifrån 

 de problematiska grafhusen en stenmortel, som är 27 cm. i genomskärning. Af de 

 små stenmortlarne har jag blott erhållit en utom grafhusgränsen. Den är från Mojos 

 och sålunda blott några få kilometer från Lianalomas och Capamitas, där talrika 

 grafhus träffas. Stenmortlar af typer, liknande de här återgifna, förekomma äfven i 

 grafvarne. 



Fig. .37 a. Vi. (06. 1. «6). Stenmortel. Quiaca. 



Fig. 37 b. Vi. (iJti- 1- 8^)- Stenmortel. Puina. 



Shiiigsteiiar ni. in. 



Tafl. 4 fig. 4 (06. 1. 135), fig. 5 (06. 1. 107) och fig. 6 (06. 1. 143) afbilda 

 en del stenf öremål, af h vilka väl 4 och 5 varit slungstenar och 6 möjligen ett klubb- 

 hufvud att krossa jordkokor med. 



Stenrinijar ui. ni. 



Tvenne af de här funna stenringarne äro afbildade. Den ena (fig. 38, 06. 1. 144) 

 •är tandad, den andra (tafl. IV fig. 7, 06. 1. 146) är otandad. Dessa hafva antaghgen 

 varit klubbhufvud. Den senare är af porfyr. Den är från Ollacheadalen och, i öfre 

 delen af denna dal finnes porfyr anstående. Ett klubbhufvud, »morgonstjärna», har 

 väl den på fig. 39 afbildade åttatandade stenen varit; den är af diabas. 



