KUNGL. SV. VBT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 42. N:0 II. 29 



mensioner än de öfriga, att den har sin delning nära randen på den ena bredytan 

 samt att den tidigare på ett oförklaradt sätt har undergått en starli krökning, som 

 bl. a. orsakat stora graderingsfel hos mellanstrecken. 



Ur observationerna erhållas de sannolikaste värdena genom 



4(D -P) = 2a + (d-b) + (c-e) 



4(P -E)^-=2b + (d-a) 4- f-c) 

 4(W-P) = 2c +(a + e) + (f -b) 

 4(D -E)=2d + (a + b) + (f -e) 

 4(W-D) = 2e + (c-a) +(f -d) 

 4(W-E) = 2f + (b + c) + (d + e) 



Man erhåller således som resultat för +15° temp. ur 1904 års komparationer 



a=D — P b = P — E c = W — P cl = D — E e = W — D f=VV — E 



+ 129",i5 + 145",- + 134",7ö + 275",i5 + 5"',3 + 280",45 



Enligt sitt certifikat från Breteuil har prototypen P vid + 15° enligt vätetermo- 

 metern en längd af 



Pi5 = l"'+ 127",5, 



hvarför öfriga etaloners längder blifva 



Di5 -- 1" + 257",o 



E,5=^l"- 18",2 



Wi5 =- 1™ + 262",2 



Sedan 1894 hafva etalonerna undergått följande förändringar: 



D=- l',2 



E = - 1,1 



W = -ll,6 



Samtliga hafva således förkortat sig, allt naturligtvis under förutsättning att 

 prototypen varit oföränderlig. D och E, som äro fullständigt af samma konstruktion, 

 hafva bibehållit samma längdskillnad som förr. 

 För etalonen D har man 



1887 (Breteuil) Do=l"-15",o 

 1894 (Stockholm) l■"-17^5 

 1904 ( » ) 1™— 18^7 



Man har enligt ofvan anförda ekvationer 



^ a d — b c — e a S v 



^-P-2+^4-- + ^"-2+4 + 4 

 o. s. v. 



Det definitiva värdet af hvarje observerad längddifferens är sålunda lika med 

 det aritmetiska mediet af de af hvarandra oberoende a, [i och y, därvid de två se- 

 nare gifvas half vikt i förhållande till den första. Betecknas medelfelet af det defi- 

 nitiva (utjämnade) värdet ä D — P eller å någon af de öfriga längdskillnaderna med 



©0=1"'- 18" 



,7 



E„=l"'-291" 



5 



Wo = l™- 14" 



>3 



