KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 12. 9 



c) Statu niaxime jiwenili in cystide: Corpus obloiigum corpusculis calcareis repletuin. Crura intestini 

 plus minus evoluta, oesophago nullo. Os et phavvnx desunt. Vesicula caudalis uon visa. Longit. 0,5 mm. 



(fig- 11, 12). 



Hab. b) et c) Perca fluviatilis: in oculi corpore vitreo in lacu Storsjön Jemtlandiae Julio specimina 

 plura legi. 



De af A. v. Nordmann och Dujardin funna parasiterna från fiskars ögon voro något mera utvecklade än 

 den form jag beskrifvit under a), dock ännu utan generationsorgauer (ehuru v. Nordmann omtalar sådana). Hos 

 de yngsta jag funnit äro tarraskäuklarne redan till en del eller helt och hållet fyllda med hvitt innehåll, hvilket 

 rör sig efter djurets behag fram och tillbaka. Afven de mera utvecklade, som lefde fria i ögats glasvätska, hade 

 tarmskänklarna fyllda af hvift innehåll. Bakre ändan var alltid något tillspetsad och syntes hafva en öppning i 

 spetsen, som sköts fram, den främre ändan kunde visa en liten urnypning. Vid cauda finnes en tudelad (bifurk) 

 svansblåsa med vattenklart innehåll. I hela kroppen utom vid svansblåsan synas talrika små kalkkroppar, till- 

 hörande excretionssystemet. 



De nu beskrifna formerna c), b) och a) och v. Noedmanns Diplostomum clavatum visa en oafbruten och 

 temligen lång utvecklingsserie. Könsindividerna äro ännu okända, men torde vara någon hos fiskätande foglar 

 förekommande Diplostoma-art. 



n. Gen. DIPLOSTOMA v. Noedm. 



1. DiplOStoma, VOlvenS Nordm. Statu magis jtivenili: (^ statu Tylodelphyis). Corpus subellipti- 

 cura, apice truncatum obtuse trilobum, globulis numerosis repletum, postioe exappendiculatum, strictura nulla. Os 

 subterminale, pharynx oblonga, oesophagus brevis, crura intestini tenuia, ad caudam percurrentia. Vesiculse cau- 

 dales duae, permagnse. Acetabulura in medio corpore et apertura stellata (rudimentum acetabuli posterioris v. 

 Nordm.) pone illud. Longit. 0,3 mm. (fig. 15). 



Diplostomum volvens v. Nordmann Mikr. Beitr. I, 28 Tab. II, III: 1 — 4, IV: 6; Dujardin Hehn. 474; 

 DiESiNG Syst. Halm. I, 306; id. in Sitz. ber. k. k. Akad. XXXII, 317. 



Hab. *Leuciscus pJioxinus in muco branchiarum et in oculo in lacu Storsjön et ad Undersåker Jemt- 

 landise, Julio. Multa specimina in quattuor piscibus anno 1875 collegi. 



Denna art afviker från föregående dels genom kroppsformen, dels genom svalghufvudets form och de stora 

 eaudalblåsorna (Chylusbehälter v.' Nordm.). Jag fann inga individer med afskild bakkropp utan alla voro afTylo- 

 delphysforra, således antagligen yngre än v. Nordmanns form. De motsvarade väl närmast Tab. III fig. 4 hos 

 Nordmann, hvilken figur dock visar ett fullt utbildadt »zweiter Saugnapf», af hvilket hos mina exemplar nästan 

 endast den stjernformiga öppningen var synlig. Af genitalorganer syntes intet spår. Excretionsorganerna med 

 dertill hörande kalkkroppar voro som oftast hos trematod- och cestodlarver väl utvecklade. Tarmskänklarne hade 

 ljust innehåll. Könsmogna djur af denna art äro ännu okända. 



Fam. DISTOMEA Monticelli. 



12. Gen. DISTOIäA Retzids. 



1. DistOma tenilieolle Rdd. Corpus planum, oblongo-lanceolatum, retrorsum magis attenuatum, 

 apice caudali obtuso, ubique spinulis retroversis armatum. Os terminale. Pharynx ori contigua. Acetabulum ore 

 majus, superum, non prominens apertura orbiculari. Testes duo, mediani, fere contigui, paullo pone acetabulum. 

 Ovarium ante testes. Apertura genitalis in medio collo. Glandulse vitelligeuse secundum utramque marginem inter 

 os et caudam. Truncus excretorius medianus in parte postacetabulari. Longit. 6 mm., låtit. max. 1,8 mm. 



Distoma tenuicolle Eddolphi Entoz. Synops. (1819) 93 et 365; Du.tardin Helm. 440; Diesing Syst. Helm. 

 I, 336. 



Hab. * Delpliinus phocoena in hepate, Majo 1876, ad orara Soaniae. 



Ofvan beskrifna Distoma sändes mig 1876 af nu aflidne professor F. Wahlgren. Den har befunnits till- 

 höra D. tenuicolle, hvilken beskrefs af Kudolphi 1819 efter af Treutler år 1788 i lefvern af Phoca barhata 

 funna exemplar, men hvilken sedermera ej är anträffad. Man känner nu omkring ett dussin Distomaarter från 

 lefvern af däggdjur, deribland en, D. goliath van Beneden, från en hvalart. Distoma lancea Dies. är funnen i 

 gallgångarne hos en delfin. 



Djuret öfverensstämmer rätt väl med Eudolphis beskrifning, dock omnämner Rudolphi inga taggar hos 

 djuret. Halsen är icke ovanligt smal, såsom man skulle förmoda af namnet, den blir bakåt småningom bredare, 

 dess längd utgör omkring en fjerdedel af hela djurets längd, och den är på buksidan något konkav. Mun- 

 öppningen är en läugsspringa. Strupe och tarmskänklar ej sedda, hvadau subgenus (Dicroooelium eller Bruchy- 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 25. N:o 12. 2 



