22 PETER OLSSON, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS HELMINTHFAUNA. 



Af ofvanstäeiide synes det, som om T. norvegicum skulle vara mera allmän i Skagerrack än vid Norges 

 vestkust. Vid Bergen, der jag undersökte 12 exemplar af Spinax, fann jag endast hos en fyra strobilor, hos de 

 öfriga två, en eller ingen, men i Skagerrack saknades parasiten aldrig. Af de tio der undersökta exemplaren 

 hyste ett 1, ett 2, ett 5, tre hvardera 6, ett 10, ett 12, ett öfver 20 och ett 25 strobilor af denna parasit. I 

 trakten af Bergen har Lönnberg funnit den endast hos 27 af 55 undersökta Spinax niger. 



2. Tetrabothrium Cylindraceum Rud. Caput collo latius, subglobosum, antice tmncatum, bothriis 

 dorso-ventralibus utrinque binis, oblongis, sessilibus margine prominente. Colluin breve (capite brevius). Ärticnli 

 depressi, supremi brevissimi, tum breves, deinde subquadrati margine postica prominente. Longit. 200 mm. (?), 

 låtit. max. 3,5 mm. 



Tetrabothrium cylindraceum Kudolphi Synops. 140 et 478; Leuckakt Zool. Bruchst. 1, 65; Dujardin 

 Helm. 619; Diesing Syst. Helm. I, 600; id. in "Sitz. ber. k. k. Ak. XLVIIl, 256. 



Hab. *Larus ftiscus in intestino supero et medio, Octobri 1867, in Scania. 



Af denna parasit erhöll jag en strobila med hufvud samt talrika fragment. Arten är måhända, såsom 

 LnucKART menar, identisk med T. macrocephaliim Rud. Hufvudet skall hos denna vara större och halsen kortare. 

 Hos den T. cylindraceum jag funnit var hufvudet 0,5 mm. långt, 0,6 mm. bredt, och halsen, om man dertill 

 räknar endast den del bakom hufvudet, hvilken alldeles saknar spår till leder, var endast 0,3 mm. lång (måtten 

 tagna på ex. i sprit). Bothria äro djupa, rörliga, i synnerhet främre delen är djup och afslutas tvärt genom en 

 lodrät och mera framskjutande vägg. Lederna hafva en starkt framstående bakkant rundtomkring. Af genera- 

 tionsorgan synes intet spår. 



3. Tetrabothrium sp. indet. 



Hab. *Sula bassana in intestino specimen unicum Majo 1867 in Scania. 



Den funna Tetrabothrium, som hade oväpnadt hufvud och aHånga leder, har jag nu ej till hands för ytter- 

 ligare granskning. 



23. Gen. MONORYGMA Diesing. 



1. Monorygma perfectum (Van Bened.). 



Anthobothrium perfectum Van Beneden Mém. Vers intest. 125 Tab. XVII; id. in BuU. Ac. Belg. XX 

 N:o 9 c. tab. (1853). 



Tetrabothrium perfectum Diesing in Sitzungsbcr. k. k. Akad. XIII (1854), 583. 



Monorygma perfectum Diesing Revis. d. Ceph. Param. in Sitz. k. k. Ak. XLVIIl, 275; Lönnberg Helm. 

 Beobacht. 21. 



b) Statu scolecis (Vide descript. meam in Act. LTniv. Lund. IV, 5). 



Hab. a) Statu perfecto: Scymniis borealis in intestino supremo specimen unicum, Augusto 1868 in 

 mari Skagerrack extra Bahusiam. 



b) Statu scolecis adde: Sebastes norvegicus in intestinis specim. tria in duobus piscibus, Augusto, in 

 mari Skagerrack. 



Blott en strobila erhölls och denna ofullständig, i det att bakre delen synes hafva gått förlorad. Den satt 

 straxt bakom pylorus. 



24. Gen. TRILOCULARIA Olsson. 



1. TriloCUlaria graciliS Olsson Nova genera paras, in Actis Univ. Lund. VI, 5; cfr. ibid. III, 

 42 c. fig. 



Trilocularia gracilis Lönnberg in Bih. K. Vet. Ak. H. XIV afd. 4 N:o 9, 24 et XVI afd. 4 N:o 5, 22. 



Monorygma gracile Monticelli in Bull. scient. de la Fr. et de la Belg. XXII, 433 Tab. XXII, 18. 



Hab. adde: Acanthias imlgaris in ventriculo (raro in intestinis) in mari Bahusiae ad Grafverna specimina 

 triginta Julio 1868. 



Fanns i olika utvecklingsstadier. De minsta exemplaren hade hufvudet mer än dubbelt så långt som den 

 återstående delen, några af de medelstora hade ett triangulärt ändstycke, derigenora att yttersta cauda blifvit af- 

 snörd så som på tab. VI fig. 18 i van Benedens Poissons des cotes de Belgique, hvilken figur, såsom Monticeiai 

 anser, sannolikt afser denna art. De flesta exemplaren hade lång hals och talrika leder, ehuru i allmänhet 

 ganska korta. 



Då djuret suger sig fast på t. ex. bottnen af ett urglas, visar det vanligen endast de båda yttre rummen 

 af sina bothria, och det inre rummet är mera cirkelrundt och mera afskildt. Derföre tror jag, att detta motsvarar 

 acetabulum auxiliare hos Monorygma, men det oaktadt uppfattar jag Trilocularia såsom ett eget slägte, skildt från 

 Monorygma genom sina bothria. Diesing, som uppställt slägtet Monorygma, förer det nemligen till afdeluingen 

 med bothria indivisa inermia, men Trilocularia har bothria divisa inermia. 



