8 HENE. MUNTHE, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN ÅR 1877, III. 



till dess all fräsning upphör; vanligt (diatomacéfritt) vatten tillsättes, och de lösta sal- 

 terna., syra o. s. v. bortskaffas medelst upprepad dekantering, hvarVid profvet — mellan 

 hvarje dekantering — lemnas att sjunka 72 — V4 timmes tid. Profvet afdunstas därefter 

 till nära torrhet, uppvärmes med koncentrerad H2SO4, tills denna börjar ryka, då salpeter 

 tillsättes i små portioner (för oxidation af organiska ämnen), ända till dess profvet erhållit 

 en ljus, i bästa fall hvit färg. 



Efter afsvalning hälles detsamma i en bägare med vanligt vatten, som därvid om- 

 röras, hvarefter dekanteringen på förut angifvet sätt fortsattes, till dess alla salter o. s. v. 

 bortskaffats, då samtidigt större delen af det återstående lerslammet medföljer. 



Profvet spolas därefter i en porslinsskål, uppvärmes, efter tillsats af några droppar NaOH, 

 hvarefter alltsamman hälles och spolas i en större glasbägare samt dekaiiteras såsom förut. 



Den nu förefintliga återstoden, som utgöres af fin sand samt diatomaceer, tages i en 

 mindre bägare, som fylles med vatten (helst destilleradt), lemnas att sjunka i några minuter, 

 hvarefter det finare afhälles i en större bägare. Detta upprepas, till dess allt finare 

 material blifvit afhälldt, hvilket därefter behandlas särskildt. 



Den egentliga anrikningen af den gröfre återstoden vidtager därpå och tillgår på 

 sådant sätt, att materialet tages i små, vida och låga bägare, rymmande mellan 150 och 

 20 kuhcm, tillsamman med vatten, hvars yta når omkring 1.5 cm öfver bottnen. Sedan 

 materialet sjunkit, sättes vätskan medelst svängning af bägaren i roterande rörelse, då 

 diatomaceerna, som äro specifikt lättare än de kompakta sandkornen, slammas upp och 

 hållas sväfvande, så att de kunna med vattnet afhällas i en annan bägare. Återstoden i 

 den första bägaren boi'tsköljes, så framt icke undersökning i mikroskopet utvisar någon 

 nämnvärd mängd af diatomaceer, i hvilket senare fall densamma ån3'o anrikas. Då eli 

 del fin sand vid afhällningen vanligen åtföljer diatomaceerna, måste roteringen och af- 

 hällningen upprepas, till dess pi'ofvet blir helt och hållet eller i det närmaste fritt från 

 sand, hvilket efter hand kontrolleras genom upprepade undersökningar under mikroskopet. 



Det afhällda, finaste materialet behandlas på liknande sätt, endast med den skilnad, 

 att detsamma mellan roteringarna lemnas att sjunka under längre tid. Finnes lerslam qvar 

 i detsamma, afhälles detta först d. v. s. efter ^/2 — ^/i timmes sjnnkning för hvarje dekantering. 



När profvet blifvit tillräckligt anrikadt, tages det i en liten bägare ined en lösning 

 af gummi dragant, omröres med en glasstaf, hvarefter några droppar öfverföras på täck- 

 glaset, som varsamt uppvärmes. Då profvet blifvit torrt, inlägges det på vanligt sätt i 

 kanadabalsam eller, enligt prof. Cleve, bättre i en lösning af fullkomligt rent, kristallfritt 

 storaxharts i benzol. 



Ej sällan händer det, att i profvet efter behandlingen med koncentrerad svafvelsyra 

 visar sig en större eller mindre mängd af ogenomskinliga eller genomlysande små klumpar, 

 hvilka i en del fall utgöras af gips, i andra sannolikt af lera. Dessa klumpar boi-tskafifas 

 bäst genom profvets kokning i vatten, hvartill blifvit satt något soda eller natronlut. Om 

 detta icke har åsyftad verkan, måste profvet på nytt behandlas med koncentrerad svafvel- 

 syra och det förut omtalade, därpå följande förfaringssättet upprepas. ' 



' En utförligare redogörelse för ofvan bcskriluu metod ålerllniies i: MiJNTiii!: Om biologisk undersökning 

 iif leror o. s. v. Geo). Förenis Förliiindl., Bt\ Ifi, 1894. Sidd. 17—28. 



