24 



HENR. MUNTHE, DEN SVENSKA HYDEOGRAFISKA EXPEDITIONEN ÅR 1887, III. 



Den omständigheten, att ishafsinergeln vid ett par stationer ligger helt och hållet 

 (stat. 60) eller nära på (stat. 87 och 71) obetäckt af yngre bildningar, måste tillskrifvas 

 hafsströmmarnes inverkan, hvilka hindi^at sedimentafsättiiingen eller, om sådan tidvis för- 

 siggått, bortfört det därvid afsatta. materialet. Detta förhållande är för öfrigt ingalunda 

 enastående, hvilket framgår däraf, att ishafsmerge]n(-leran) på land icke sällan ligger på 

 stora sträckor alldeles blottad och detta till och med i dalgångar, där man kunde vänta 

 att finna dessa aflagringar betäckta af yngre sediment. 



Aflagringar från Ancylustiden hafva, såsom förut framhållits, icke med säkerhet 

 anträffats bland de Ekmanska bottenprofven. Profvet från station 91, något Wt.S från 

 Gotlands sydspets, som är anmärkningsvärdt dels genom sitt innehåll af sötvattens- 

 diatomaceer, dels ock genom sin höga karbonathalt samt sandiga beskaffenhet, skulle dock 

 möjligen vara att hänföra till denna tid. Af de 5 arter diatomaceer, som däri anträffats, 

 tillhöra 2 uteslutande sött vatten, 2 äro gemensamma för sött och bräckt, den femte däremot 

 lefver endast i salt och bräckt vatten. Tillvaron af denna sistnämnda art jemte ett par 

 smärre fragment af Mytilus-e\nåevxms och sparsamma lemningar af tvenne krustaceer, 

 tillhörande salt och bräckt vatten, gör emellertid sedimentets ålder tvifvelaktig. Deras 

 härvaro skulle dock möjligen kunna bero därpå, att desamma af bottenhuggaren inpressats 

 från ett öfverliggande tunnare lager i det sandiga och därför lösa materialet. Profvets 

 ganska utpregladt sandiga beskaffenhet tyder också på, att detsamma ursprungligen aflagrats 

 på mindre djup än det, hvarpå detsamma erhållits (56 meter), och då det finnes skäl att 

 antaga, att trakten under något skede af Ancylustiden legat högre än i nutiden, låter det 

 tänka sig, att under en sådan negativ förskjutning af strandlinien den på södra Gotland 

 äfven under hafsytan anstående, ej obetydligt karbonathaltiga lösa sandstenen lemnat det 

 hufvudsakliga materialet till det ifrågavarande sedimentet. Härför talar dess höga karbonat- 

 halt, som svårligen kan förklaras på annat sätt, ty baltiska aflagringar med en liknande 

 karbonathalt äro icke kända hvarken från Litorinatiden eller nutiden. 



Till Litorinatidens aflagringar kunna däremot med stor sannolikhet hänföras följande 

 tvenne prof eller delar af sådana, hvilka bland annat innehålla en relativt hög procent af 

 diatomaceer, som i nutiden lefva i saltare väften än det vid de resp. stationerna rådande, 

 såsom framgår af följande tablå: 



Sydskånska hafvet. 



Stal f)! 



a 



B 

 re 



:4 



Undersökt del 



af profvet. 

 Cm från ytan. 



B 

 c- 



Ö 

 B 



1. 



I— 11. 



Arter, som 

 nu icke gä 

 in till resp. 

 stationer. 



I— Til. 



I— IV. 



1— v. 



11— IV. 



III— v. 



An- 

 tal. 



%. 



An- 

 tal. 



%. 



An- 

 tal. 



%. 



An- 

 tal. 



% 



An- 

 tal. 



%. 



An- 

 tal. 



%. 



An- 

 tal. 



"L 



An- 

 tal. 



%■ 



-15 



11—12 



28 

 18 



13 

 4 



46.4 

 22.2 



5 

 3 



17.9 

 IG. 7 



13 



7 



4(U 



38.9 



5 



T) 



17.9 



27.8 



3 

 3 



10.7 

 16.7 



1 

 2 



3. .5 



ll.i 



1 



8. G 



1 



.5.5 



Egentliga Östersjön. 



Stat. 89 



(Jli 



Förekomsten af epidermis-fragment af Cyprina, islnndicn i den undersökta och i de 

 underliggande delarne af profvet från station 51 talar ytterligare för, att de ifrågavarande 



