KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 



27. 



N 



10 2. 



31 



Analyserna på de Ekmanska bottenprofven utvisa emellertid, att den af Behrens 

 och Rördam uttalade satsen icke är sä allmängiltig som de framställt densamma, i det 

 att några prof från det förstnämnda området förete en betydligt högre karbonathalt 'ån 

 den högsta af dem inom samma område funna — •s>Alfhilds^'> stationer 57, 60, 71, 87, 82, 

 95 och 91 samt »Klints» station 84; och än mera — profven från stationerna 91, 60 och 

 87 samt utan tvifvel 716 utvisa till och med en högre karbonathalt än den högsta funna 

 inom Kattegat — Skagerack. Orsaken härtill är helt enkelt den, att de trenne sistnämnda 

 profven, jemte »Alfhilds» 57 och 71 a, utgöras af sediment af väsentligen olika ålder och 

 bildningssätt mot dem af dessa författare undersökta, h vilka samtliga väl få antagas ha 

 tillhört nutiden, under det att de nyssnämnda Ekmanska bestå af ishafsmergel, som bildats 

 i närmaste anslutning till landisens sista afsmältning och ofta är utmärkt genom sin höga 

 halt af kalciumkarbonat. 



För öfversigtens skull lemnas i det följande särskilda tablåer öfver maximi-, medii- 

 och minimi-karbonathalten hos bottenprof af samma ålder, för såvidt denna kunnat be- 

 stämmas förnämligast med ledning af den biologiska undersökningen, och göres härvid 

 början med det äldsta slaget af sediment eller den nyss omtalade islLafsmergeln. 



H a f s ni 1- u d e n. 



Stationernas nummer. 



Antal 

 prof. 



% CaCOa 



beräknad ur funnen 



COj. 



Max. 



Med. 



Min. 



Sydskånska hntVet oeh Egentliga Östersjön 



^Alfhild> 57, 60, 71 (a)' och 87 . 



4 



14.8 



11.5 



8.5 



Till Ancylvstiden hör möjligen, såsom förut sid. 24 blifvit framhållet, det öfver- 

 vägande sandiga profvet från station 91, något Wt.S från Gotlands sydspets. Det fräser 

 mycket starkt för syror, hvarför de vid analysen beräknade mängderna karbonat, 14.43 % 

 CaCOj och 2. 1 1 % MgCOg, torde komma verkliga förhållandet temligen nära. 



De till Litorinatiden hörande, här nedan anförda tvenne profven, »Alfhilds» stationer 

 51 och 89, ega båda en låg karbonathalt, som öfverensstämmer med många af yngre 

 datum, hvilka återfinnas i tablån på följande sida: 



stat. 51 (Sydskänska hafvet) . 

 » 89 (O om N;a Öland) . 



= 0.3 % CaCOj (beräknad ur funnen CO2). 

 = 0.43 % ■' och 0.C5 % MgCOa. 



Alla återstående prof betraktas såsom yngre än Litorinatiden, och härtill ansluta 

 sig äfven aila de af Behrens och Rördam undersökta. Innan jag öfvergår till en mera 

 direkt jemförelse mellan de Ekmanska å ena sidan samt Behrens' och Rördams å den 

 andra, skall jag, under hänvisning till den stora tablån sidd. 28 — 29, fästa uppmärksam- 

 heten vid en omständighet, som ensamt angår de Ekmanska profven, nemligen förhållandet 

 mellan kalciumkarbonathalterna hos olika delar af samma prof. I fråga om området 

 Skagerack — Kattegat visar sig nemligen denna halt något högre hos den öfre (a) af de 

 undersökta delarne med undantag för station 32, som företer ett motsatt förhållande. 



' Den af fröken Cleve beräknade mängden kalciumkarbonat i 715, uppgående till icke mindre än 13.32 %, berättigar till det 

 antagiindct, att detta prof inneliällei' tn karbonathalt, som kanske öfverstiger den högsta här i tablän anförda. 



