KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 2. 33 



och 41 — belöper sig till endast O.25 %, hvaremot Röedams analys på lera från detta om- 

 råde gifvit som resultat icke mindre än 2.1 1 % CaCOg.^ 



Från Vestra Östersjön föreligga några flere analyser eller 5, oiu hit medräknas 

 Röedams prof från Masnedö och Beheens' från Kadettrännan. Medium af dessa 5 analyser 

 utgör 1.13 % CaCOg. — Af hithörande bottenprof från Sydskånska hafvet märkas endast 2 

 stycken, det ena innehållande l.oo % (Behrens), det andra endast »spår» af CaCOg (Rördam). ^ 



Relativt talrika äro däremot analyserna från ungefär södra ^/j af Egentliga Östersjön, 

 hvarifrån finnas icke mindre än 17. Värdena variera ganska betydligt, och skulle någon 

 del af området kunna sägas vara i något hänseende skild från de öfriga, skulle detta 

 gälla området mellan Gotland och Kurland, hvilket har att uppvisa flere prof med relativt 

 hög karbonathalt, hvilket redan framgår af Beheens' analyser. Medium af hans 5 analyser 

 härifrån jemte dem från stationerna 82, 95 och 94 utgör 2.3 1 % CaCOg, en siffra som 

 öfverstiger medeltalen inom alla områdena innanför mellersta Kattegat. Medeltalet af alla 

 inom området förefintliga 17 analyser belöper sig däremot till l.io %. En relativt hög 

 karbonathalt utvisa stat. 95 och 82 eller resp. 5.8 och 4. o %. 



Från trakten N om Dagö, nära gränsen mot Finska viken, föreligger dessutom etr 

 analyseradt prof (»Klints» station 84) med en karbonathalt af 3.i %. 



Längre inåt Baltiska hatVet saknas analyserade prof på ett undantag när, nemligen 

 från station 57 i Bottenhafvet, utanför Björneborg, och dess karbonathalt har befunnits 

 utgöra endast O.i %, hvaraf naturligtvis inga bestämdare slutsatser kunna dragas. 



Såvidt man kan döma af hittills utförda undersökningar, synes alltså karbonathalten 

 hos leriga sediment yngre än Litorinatidens vara nästan genomgående ringa inom området 

 SW:a Kattegat — Egentliga Östersjön, ej obetydligt större inom mellersta Kattegat samt störst 

 inom nordliga Kattegat och Skagerack. 



Spörsmålet om orsakerna till karbonathnltens olika fördelning inom här ifrågavarande 

 område har i någon mån behandlats af Beheens och Röedam. Den förstnämnde anser 

 sannolikast, att de kalkafsöndrande organismerna härvidlag spela hufvudrolen och jemväl 

 på sådant sätt, att karbonathalten hos bottensedimenten är större i samma mån som dessa 

 organismer äro talrikare. Detta är nog också fallet i fråga om bottensediment med inne- 

 liggande kalkskal, men torde icke hålla sti'eck, om dessa frånskiljas och hänsyn tages 

 endast till sjelfva det finare materialet, som oftast bildar den egentliga bergarten och 

 tydligtvis också åsyftas af Beheens. Om hans åsigt vore riktig, skulle man emellertid 

 vänta att finna en ej obetydligt högre karbonathalt hos de finare sedimenten inom SW:a 

 Kattegat — W:a Östersjön, än hvad som visat sig vara fallet, och i alla händelser en högre 

 sådan halt än inom Egentliga Östersjön, hvarest kalkafsöndrande organismer äro ojemförligt 

 mycket sparsammare än inom det förra området och särskildt på större djup än omkring 

 90 meter, där sådana nästan alldeles saknas inom Egentliga Östersjön. 



^ EÖRDAMS andra prof, som utgöres af ren kvartssand med småstenar och musselskal, kan lämpligen 

 lämnas ur räkningen, emedan det icke är komparabelt med öfriga, leriga prof. 



^ Om RÖRDAMS andra prof från detta område gäller i hufvudsak, hvad som blifvit sagdt i föregående not 

 Kons;!. Sv. Vet. Akad. Hondl. Band 27. N:o 2. 5 



