Såsom allmänt bekant, utgöres hos lepidopterlarverna, i likhet med förhållandet i 

 öfrigt inom evertebratevnas skilda grupper, huden af ett enkelt cell-lager, hvilket man 

 inom arthi-opodernas stam kallat än epidermis, än åter hypodermis eller kitinogenmembran, 

 — dessa senare benämningar med speciel hänsyn till det mer eller mindre mäktiga kitin- 

 lager, som, utgående frän epidermiscellerna, närmast utkläder larvkroppens yta och bildar 

 ett skyddande fast pansar. 



Kitinskiktet utgör i allmänhet ett ganska stort mekaniskt hinder vid den histologiska 

 bearbetningen af larvernas hud, till följd deraf att det samma har en ovanligt stor fast- 

 het, något som närmast står i samband med dess kemiska beskaffenhet. Det visar nem- 

 ligen, gent emot förhållandet med de flesta andra organiska föreningar, en stor resistens- 

 förmåga mot syror och alkalier och låter sig såsom bel^ant kemiskt sönderdelas endast 

 genom kokning med svafvelsyra i socker och ammoniak. 



Frågan l^eträftånde kitinets ursprung, om det samma är att uppfatta såsom en af- 

 söndringsprodukt från epidermiscellerna, eller såsom en mera direkt metamorfosering a.f 

 cellprotoplasma, kan väl ännu ej anses vara fullt utredd. Petersen ^ ser — i anslutning till 

 1da,nd andra Huxley, Tullberg, Claus och Anton ScHNEn:)ER — i kitinets uppkomst en del- 

 vis kemisk omvandling af epidermiscellernas protoplasma, andra äter, såsom R. Hertwig" 

 anse, att »die Cuticula ist eine Meml^ran, welche von den Epithelzellen gemeinsam aus- 

 geschieden wird und daher nicht selten die Abdriicke der Zellen als eine polygonale Zeich- 

 nuug erkeniien lässt». — — »Die C-uticula — — wird zu einem Panzer, wie uns — — 

 die aus ( 'hitin bestehenden Körper-bedeckungen der Insekten — lehren». 



Den polygonala skulptur a hudkutikulans yta, med i verkligheten så talrika modi- 

 fikationer, hvarom Hertwig i ofvan gifna citat erinrar och hvaröfver Minot ^ lemnat en 

 ganska öfversigtlig lieskrifning, har emellertid stildse sin orsak uti en alldeles analog kon- 

 figuration under exuvialsta.dierna eller Imdöuisningsstadierna af den vid dessa tillfällen 

 mäktigt utvecklade perifera^ delen af epidermiscellerna.. 



I iiag(jn iiuui spridei' en närmare granskning af luiden till bland andra larven af 

 Siinyra alhooenosd (ioEZE under hudömsningarnas tidigare skeden något ljus öfver frågan 

 beträffande kitinets egentliga geiies. — Man kan iiemligen hos demia larvs epidermisceller 

 under nämnda perioder (se Tafl. 1, Hg. 2!) iakttaga- tveiuie, liåda under interexuvialskedena 



' Zm- Fragc cicr ('hroiiiopliotoiii^apliiu bei Scliiiietterliiif)-spu|)|)i;ii. — Sitz. Bei'. Nat. tiiis. Dorpat, Bd !), p. 232. 



- i.(;hi'bu(;li dci- ZooloKii;. Jeiia 1892. \Mi. 1, p. 58. 



■' Ziir Ki^iiiitiiiss (ler liiscktoiiliaut. .^rell. f. mikr. Anat., Vti\ 28, p, ;)7. 



