10 riOLMGREN, STUDIER ÖFVEE HUDENS OCH DE KÖHTELARTADE HUDOEGANENS MORFOLOGI. 



Af de mer eller mindre tydligt utpreglade körtelartade organ, hvilka inom de skilda 

 grupperna af makrolepidopterlarver på ett eller annat sätt referera sig till huden, kan man 

 urskilja åtminstone trenne hufvudtyper. 



Inom den ena gruppen finner man det secernerande organet bestå af flercelliga körtel- 

 tuber. (Dessa körtlar hafva, såsom redan förut mycket bearbetade af bland andra Kle- 

 MENsiEWicz och ScHÄFFER, ej utgjort föremål för mina undersökningar). 



Inom den andra och tredje gruppen åter utgöras den secernerande delen af en enkel, 

 till sina dimensioner mycket vexlande cell.^ 



De tvenne sist nämda, i nyss skildrade så vigtiga hänseende sins emellan likformiga 

 körtelartade organ äro hvarandra dock väsentligt olika med afseende på sina närmare rela- 

 tioner till integumenten. 



Inom den ena af dessa sist nämda grupper har det secernerande organet trädt i för- 

 bindelse med en hårbildning, utgående från en särskildt differentierad epidermiscell. Denna 

 senare kommer derför att genom sin kutikulära bildning, håret, förmedla aflägsnandet af 

 den secernerande cellens afsöndringsprodukter. 



Inom den andra af samma sist nämda grupper förmedlas aflägsnandet af den secer- 

 nerande cellens afsöndringsprodukter äfven genom en i någon mån modifierad epidermis- 

 cell, hvilken dock icke bildar något hår, utan genom en i cellens centrala del utvecklad 

 kutikulär kanal tömmer den körtelartade cellens sekret antingen i ett bildadt spatium 

 mellan hudkutikulan och epidermiscellerna, eller direkt ut på hudens yta, eller slutligen 

 ut på hudens yta under förmedling af en enkel eller grenad säekformig instjelpning af 

 hela integumentet på stället för det körtelartade organets insertion. 



A. Hudkörtlar hvilka referera sig till hårbildningar. 



1. Allmän del. 



Af nyssnämda skilda körteltyper är utan gensägelse den, hvilken refererar sig till 

 hårbildningar, den mest komplicerade. Men så eger också hela detta hårbärande organ, 

 åtminstone hos fjärillarverna, en egentligen dubbel roll att utföra. Håret utgör nemligen 

 ej allenast utföringsvägen för den enkla secernerande cellens sekret, utan genom att i sig 

 innesluta en prolongation från en gangliecell förmedlar detsamma äfven ett visst sinnes- 

 intryck. 



Det finnes redan en ganska rikhaltig litteratur öfver de skilda insektgruppernas 

 hudsinnesorgan, arbeteti utförda af bland andra Lespes, Leydig, Hauser, Kräpelin, Ghaber, 

 P. Mayer, Weismann, vom Ratii. Emellertid har man vid studiet af dessa organ fästat 

 sig vid nära nog uteslutande antenner, palper och caudalbihang hos imagines. Endast ett 



* BoRGERT iiuloliir uti sill dissertationsaf handling öfver »Die Hautdrusen der Trncheaten», Jena 1892, 

 hudkörtlarna uti en- och flercelliga. 



