14 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



kitinmembran (Forel's membrane péripilaire), hvilkeii spänner sig öfver porkanalens yttre 

 mynning; på samma gång dock som man i allmänhet finner — såsom R. Hertwig ^ träf- 

 fande skildrar förhållandet — , hurusom »ein Chitinhaar sitzt im angrenzenden Chitin be- 

 weglich mit einem Gelenkkopf in einer Art Gelenkpfanne eingelassen>\ På den egentliga 

 naturen i detta hårets säregna insertionssätt lemnar äfven exuviationen den tydligaste för- 

 klaring. — Såsom af nyss hänvisade figur, hvilken lemnar ett tvärsnitt af ett ifrågavarande 

 hudorgan under exuviationen, temligen klart bör kunna inses, bildar den perifera delen 

 af den mindre cellen, hvilket parti, som ofvan framhållits, ringformigt omgifver prolonga- 

 tionen af den större cellen, en vallgraf omkring nyss riämda cellutlöpare. Från den yttre 

 protoplasmatiska väggen till denna vallgraf utgår det yttre kitinösa hyllet kring den större 

 cellens utlöpare, från den inre det äfvenledes inre hyllet. — Under kitiniseringens fort- 

 gång och dermed äfven differentieringen af den mindre, tydligtvis trikogena cellen för- 

 djupas allt mer den nyss nämda protoplasmatiska valjgrafven, i det att en allt större del 

 af nämda cell kutikulariseras, så att cellens perifera ännu protoplasmatiska del blir skål- 

 formig, på sätt och vis thecaliknande (se Tafl. 1, fig. 4!). — Liksom hos epidermiscellernas 

 kutikula i allmänhet, kan man nu äfven här iakttaga en djupare, mjuk och ej kromofil 

 del af kitinet, hvilken utfyller nämda skål, och ett ytligare, hårdare samt särdeles kromo- 

 filt (af saffranin lifligt brandgultfärgadt) parti, hvilket å ena sidan bildar håret med dessa 

 båda genetiskt skilda hinnor — en inre och en yttre — , å andra sidan lemnar ursprung 

 för den ledpanna, hvilken egentligen utgör en mera central fortsättning af hårets yttre 

 hinna och uti hvilken hårets centrala del sitter infattad. Det parti af den yttre hårmem- 

 branen, hvilket från sin matrix böjer sig öfver på håret för att deltaga i dess bildning, 

 utgör ofvannämda Forel's membrane péripilaire. 



I flertalet fall kitiniseras äfven mer eller mindre fullständigt det yttre omfånget af 

 den större cellens protoplasniautlöpare till bildandet af hårets centrala kanal, — hvari- 

 genom uppstår en utförsgång för de sekretmassor, hvilka från denna, den enkla körtel- 

 cellen, secerneras. — Såsom nngot karakteristiskt för en del grupper, bibehåller nämda 

 protoplasmautlöpare äfven under hela interexuvialskedena sin protoplasmatiska karakter — 

 hvilket också Leydig ^ omnämt. 



Härmed har jag dock ännu icke vidrört alla de olika cellelement, som, förutom 

 sinnescellen, ingå uti ifrågavarande komplicerade hårorgan. Vid betraktandet af sist hän- 

 visade figur (Tafl. I, fig. 4) iakttager man en grupp af epidermisceller , hvilka på alla sidor 

 omgifva den trikogena och körtelcellen och hvilka dels genom sin relativa storlek, dels 

 genom sitt opigmenterade utseende och naturen af den från dessa celler utgående kuti- 

 kulan tydligt skilja sig frän öfriga epidermisceller. Dessa celler, hvilka uti morfologiskt 

 hänseende äro af det största intresse, utgöra matrix för den kutikula, som dels närmast 

 omgifver hårets af den trikogena cellen bildade ledpanna, dels derifrån utbreder sig under 

 hårets insertionsställe till bildandet af den mer eller mindre tydligt uttalade djujja delen 

 af porkanalen. Denna senare utgöres sålunda genetiskt af tvenne skilda delar, nemligen 

 en superficiel (hårets acetabulum), utgående från den trikogena cellen och försedd i niidten 

 af sin botten med en perforation, hvarigenom den secernerande cellens utföringsgång löper 



1 1. c. 



* Zool. Anzeiger Jahrg. 9, p. 285. 



