KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 4. 15 



til] håret, samt en profimd, mer eller mindre djup och utgående från de i viss mån diffe- 

 rentierade epidermisceller, som närmast omgifva den trikogena och den secernerande cellen. 

 Strängt taget, borde man med porkanalen endast mena den rörformiga bildning, som be- 

 gränsas af de porbildande epidermiscellernas hela kutikula, ända ut till hudens yta och 

 anse att i samband hiirmed den trikogena cellens kutikulära bildningar sutte infattade uti 

 den perifera delen af porkanalen samt dervid intimt förenade med denna senares vägg. — 

 Ej alltid äro emellertid de den djupare delen af porkanalen bildande epidermiscellerna till 

 sitt allmänna utseende så skilda från angränsande celler. Endast vid de tillfällen, då 

 ifrågavarande celler skola uppbygga en relatift hög och af mägtiga väggar omgifven por- 

 kanal, förete de alla de specifika karakterer, som af ofvan hänvisade figur framgår. — Ar 

 åter väggen till den profunda delen af porkanalen under det definitiva stadiet jemförelse- 

 vis föga uttalad, har den samma också framgått af celler, hvilka nära nog endast genom 

 den kutikula de afsätta, skilja sig från öfriga epidermisceller^ (se Tafl. I, fig. 2!). 



Med afseende på byggnaden af den till håret hörande sinnesajjparaten, har studiet 

 af hudömsningar ej lärt mig annat än hvad iakttagelserna under interexuvialperioderna 

 gifvit vid handen. — Blott ett förhållande vid exuviationerna synes vara värdt att sär- 

 skildt framhållas. Såsom af Tafl. VI, fig. 9 framgår ^ (äfvenså i någon mån af Tafl. I, 

 fig. 4), bibehåller sig under hudömsningsskedenas större del den direkta förbindelsen mellan 

 den gamla hårbildningen och respektive gangliecell. Detta förhållande kan väl ej förklaras 

 på annat sätt, än att gangliecellens terrainala process med tillhörande hylle oupphörligt 

 växer, under det att den gamla hudkutikulan, genom anhopning af »lossningsvätska» mellan 

 samma kutikula och epidermiscellerna, allt mer aflägsnas från dessa senare. (»Lossnings- 

 vätskan» utvecklas, såsom Verson påvisat — Hautdrtisensystem hei Bombyciden, Zool. An- 

 zeig. Jahrg. 13, p. 118 — , ur specifika hudkörtlar, hvarom närmare i en annan del af mitt 

 arbete). — Den fysiologiska betydelsen af detta förhållande torde vara att under exuvia- 

 tionerna bibehålla hudens sensibilitet. — På så sätt skulle äfven gangliecellens perifera del, 

 i likhet med alla andra hudens cellelements perifera delar, tillväxa under exuviationerna. 



Om uppkomstsättet för membrana proima och ifrågavarande hudkörtlars förhållande 

 till den samma har jag redan ofvan ordat. 



Ett närmare studium af hudkörtlarnas förhållanden vid exuviationerna gifver så- 

 lunda otvetydigt vid handen, att dessa dels körtelartade, dels sinnesorgan äro uppbyggda 

 af flera sins emellan till sin betydelse vidt skilda celler: l:o) en trikogen cell; 2:o) en 

 körtelartad cell; 3:o) sinnesapparatens olika cellformer; samt 4:o) en hel grupp af por- 

 bildande celler.^ 



^ Emellertid böra väl äfven en del af de förhållanden jag här närmast skildrat med afseende på utveck- 

 lingen af de kitinösa delarna af de hårförande hudorganen vara egnade att bestyrka de slutsatser med hänsyn till 

 kitinets egentliga uppkomstsätt, som jag ofvan trott mig ega något berättigande att draga af andra moment under 

 exuviationerna. 



" Denna figur återgifver ett ännu tidigare exuviationsstadium än Tafl. I, fig. 4. 



' Jag kan i samband härmed nämna, att jag hos imagines återfunnit hudorganen å abdomina under all- 

 deles enahanda byggnad, blott med den skilnad, att de här hafva varit ansenligt reducerade, i jemförelse med för- 

 hällandet hos flertalet larver. 



