18 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



Med afseende på den djupare naturen hos den trikogena, cellens protoplasma, råder 

 en väsentlig skilnad mellan denna cell och körtelcellen, — åtminstone att döma efter 

 dessa cellers skilda reaktion för enahanda fårgningsmedel. Såväl efter sublimat- som efter 

 krom-osmium-ättiksyre-fixering och färgning med respektive hämatoxylin-eosin eller saff- 

 ranin visar sig nämligen nästan städse den trikogena cellens protoplasma betydligt svagare 

 tingerad än körtelcellens. 



Den i flertalet fall ogrenade kärnan företer ett kromatiskt nät och temligen rikligt 

 med diffust utbredda kromatinkorn, hvilka än här än der äro ansamlade i större hopar 

 och på andra ställen åter förefinnas i relatift i"inga mängd. Ej så sällan kan man 

 derjemte iakttaga en nucleolus, hvilken synes vara sammansatt dels af en central större, 

 dels af en randzon af flera smärre småkroppar. — Kärnan är vid sin periferi — liksom 

 hos epidermiscellerna i öfrigt — begränsad af ett enkelt lager kromatinkorn. — Antingen 

 på ett eller på flera ställen kan man iakttaga accessoriska veckbildningar, sträckande sig 

 från kärnmembranen in mot kärnans centrum. Ofta ligga flera dylika tätt bredvid hvar- 

 andra; i andra fall åter uppti'äder endast en sådan. Alltid innesluta de ett något modi- 

 fieradt, jemförelsevis mörkt färgadt parti af cellens protoplasma. 



Dylika bildningar, fastän i mer uttalad grad, återfinner man äfven å körtelcel- 

 lens kärna (se nedan!). 



Såsom ofvan framhållits, kan en kutikulär bildning utgå äfven från den körtelartade 

 cellen till uppbyggandet af hårets centrala kanal, i det att gränszonen af cellens filar- 

 massa, som uti den perifera delen är anordnad i longitudinal riktning, öfvergår i kitinös 

 beskaffenhet. Ett tvärsnitt af håret visar derför centralkanalen uppbyggd af en fin mem- 

 bran, förstärkt af tätt bredvid hvarandra stående glänsande punkter, hvilka utgöra tvär- 

 snittet af nyss antj^dda kitinbalkar. En egendomlig modifikation af centralkanalens intima 

 finner man med stor tydlighet uttalad inom vissa larvgrupper. Den består deruti, att 

 kitintrådarna löpa i spiralturer upp genom håret, hvarigenom en särdeles stor likhet med 

 trakealintiman uppkommit. Antydningsvis har jag dessutom sett detta förhållande inom 

 flera andra larvgrupper än de nyss åsyftade. — Den centrala delen af cellens prolongation 

 öfvergår väl antagligen uti sekretionsprodukterna. Åtminstone företer nämda centrala del 

 ej någon tydlig organisation. Äfven Leydig (ofvan citerade ställe uti Zool. Anzeig.) anser, 

 att den centrala delen af nämda utlöpare öfvergår uti sekretet, i det att han bland annat 

 säger: Diese Beziehung des Zellkörpers zum Haar und die Erwägung dass die Zellsubstans 

 ans S]Jongioplasma und Hyaloplasma besteht, darf die Annahme erwecken, dass jetzt das 

 Fliissige im Haar Hyaloplasma ist, gleichsam angesammelt in dem Hohlraum der Borste, 

 nach Art eines Secretes. — I samma citerade afhandling säger sig Leydig understundom 

 hafva iakttagit en hel serie af fina kitinösa kanaler, som skulle löpa i hårets centrum. 

 Äfven jag har gjort samma iakttagelse flera gånger och, enligt hvad jag nedan skall fram- 

 hålla betrfVffande niigra- egendomliga hårförande hudkörtelmodifikationei', torde man vara 

 berättigad att hiVruti se ett i)rimitift föi-liällandc. Hus de larver, hvilkas hår äro greniga, 

 finner man under de tidigaste skedena af hudombytet, hurusom hvar och en af de i körtel- 

 cellens prolongation utvecklade kitinösa kanalerna böjer sig med sin perifera ända i lateral 

 riktning för att bilda kanalen i det definitiva hårets sidogrenar (se Tafl. VI, fig. 9!). — 

 Samma teckning visar för öfrigt på ett instruktift sätt, hurusom hårets frän den triko- 



