KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 4. 15) 



gena, cellen utgående tveniie yttre membrauer bildas redan under exuviationens tidigaste 

 skeden, då hudkutikulan håller på att a.flägsnas från epidermiscellagret, och då den secer- 

 nerande cellen ännu ej hunnit skjuta ut sin perifera utlöpare utanför epidermiscellernas 

 yttre nivå. 



Emellertid inkräktar kutikulariseringen i högst variabel grad på körtelcellens proto- 

 plasma; och man kan derför också under de definitiva stadierna linna i detta hänseende 

 de mest extrema, dock städse konstanta typer. An finner man cellens utlöpare — såsom 

 ofvan blifvit påpekadt — med bibehållen protoplasmatisk karakter fortsätta ända in i hårets 

 centrala del, än åter har kitiniseringen gått så långt, att äfven den körtelartade cellen 

 erhåller ett bägarcellsliknande utseende. • — Ibland och, såsom det synes, inom bestämda 

 larvgrupper finner naan den måttligt i längd utsträckning utbildade kitinösa utförings- 

 gången ega talrika djupa rötter, hvilka i cellens höjdriktning och med markerade gränser 

 genomsätta protoplasman samt här och der anastomosera med hvarandra förmedelst tvär- 

 gående kanaler. Ej så sällan finner man särdeles de mera basala delarna af dessa kanaler 

 vakuolJiknande vidgade. — Man kan väl vara temligen berättigad att uti dessa småkanaler 

 se intracelluläi'a sekretkapillarer. Dylika bildningar äro för öfrigt särdeles vanliga inom 

 hudkörtlarnas olika former och visa ofta, isynnerhet de körtlar, hvilka tömma sitt inne- 

 håll mellan epidermiscellerna och hudkutikulan och hvilka i en annan del af mitt arbete 

 skola närmare skildras, de vackraste öfvergångar till vakuolbildningar. — Intracellulära 

 kanaler hafva redan förut af flera forskare blifvit iakttagna inom olika grupper af everte- 

 brater. Så beskrifver Bolsius ^ intracellulära nätverk af kanaler hos hirudinéernas seg- 

 mentalorgan; Leydig ^ har funnit samma bildningar hos en del arthropoder; jag ^ har 

 skildrat prydligt anordnade dylika kapillai-er hos lepidopterlarvers malpighiska och anal- 

 körtlar; och Manille Ide"* beskrifver intracellulära gångar hos crustacéer. — Inom 

 vertebraterna ha på de senare åren flera forskare egnat sina studier åt sekretkapillarernas 

 natur. Så har, för att nämna endast några af dessa senare forskare, Retzius ° skildrat 

 körtelgångarnas början såväl i mukösa som serösa spottkörtlar; Langendorff och Laser- 

 STEiN '' hafva lemnat meddelanden om magkörtlarnas finare sekretvägar; Ramon y Cajal ^ 

 har beskrifvit sina rön beträffande sekretvägarna hos Brunnerska och spottkörtlar; och E. 

 Muller ^ slutligen har i omfattande grad egnat sin uppmärksamhet ät sekretkapillarernas 

 förhållanden såväl i spottkörtlai- som i mag- och tarmslemhinnor. 



För öfrigt varierar den körtelartade cellen såväl till sitt allmänna utseende som ock 

 till sin storlek rätt betydligt inom de skilda la.rvgrupperna. Oftast plägar hon dock i 

 storlek öfverträffa den trikogena cellen. 



Afven hos den körtelartade cellen kan man i den mer profunda delen iakttaga någon 

 striering af protoplasman; den plägar dock vara mindre uttalad än hos den trikogena 



1 La Cellule, Torne V. 



2 Biol. Centralblatt, Bd 10. 



3 Bihaug till K. Svenska Vet.-Akad. Handlingar, Bd 18, Afd. IV. 



* La Cellule, Torne VIL 



^ Biol. Untersuchungeu, Bd 111, 1892. 



'^ Arch. f. d. ges. Physiologie, Bd 55, 1894. 



' Gazeta medica Catalana, T. XII, 1889; m. fl. st. 



* Om iuter- och intracellulära körtelgångar, Akad. afliandl., Stockliolm 1894; mi. fl. ställen. 



