KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 4. 27 



Tvärsnitt af ifrågavarande hudkörtlar visa ofta äfven tvärskurna trakeaUtamviar. 

 hvilka löpa mellan cellernas periferi och tillhörande inembrana propria. I och för studier, 

 beträffande t)-akéernas förhållande till hudkörtlarna, är emellertid den GoLGi'ska metoden 

 särdeles lämplig, i det att trakéerna härvid svartfärgas och sålunda med lätthet kunna 

 öfverses i hela sin utsträckning omkring hudkörtlarna. Tafl. I, tig. 7 visar ett preparat, 

 behandladt med denna metod. Man tinner tina trakégrenar löpa omedelbart under epi- 

 dermis, ofta förenade i större knippen. Innan de enskilda stammarna skiljas åt för att 

 lö])a upp mot hudkörtlarna och omkring dessa ordna sig till korgforinif/a tiätverk, bilda 

 de egendomliga glomerulära gyttringar, erinrande om dem man finner vid »imaginalskif- 

 vorna». Andamålet med dessa torde väl ej vara så lätt att med bestämdhet afgöi'a. Det 

 synes mig dock sannolikt, att, alldenstund de visa sig mest uttalade omedelbart efter exu- 

 viationer, de ega samma betydelse som t. ex. den starka slingringen af arteria uterina eller 

 lingualis hos däggdjuren: de kunna utan allt för menliga tänjningar följa med vid hudens 

 extensioner under larvens ju så hastiga tillväxt. — Såsom af figuren synes, kan man 

 iakttaga trakégrenar så högt upp i den i)rofunda porkanalen som egentlig protoplasma 

 förefinnes. — Äfven med den sensibla nerven följer en trakégren upp till gangliecellen. 

 — Några direkta anastomoser trakéäridgrenarna emellan har jag ej kunnat spåra, — utan 

 synas dessa senare utgöra verkliga ändtrakéer. 



För så vidt jag kan döma af det undersökningsmaterial, hvaröfver jag förfogat, gifves 

 det hos de mer eller mindre utvecklade larverna ingen hårbildning, som till sina hufvud- 

 konturer afviker från den allmänna skildring jag ofvan lemnat.' Jag kan derför, åtmin- 

 stone med afseende på inakrolepidopterlarver, ej biträda Leydigs dels i dennes Lehrbuch 

 der Histologie, p. 112, dels i af handlingen om »Amphipoden und Isopoden»^ framhållna 

 och slutligen äfven uti ofvan citerade afhandling i Zool. Anzeiger upprepade mening, att 

 »im Falle die haarartigen und nicht abgegliederten Auswtichse einen gehörigen Dicken- 

 durchmesser besitzen, der Raum in ihrera Innern die Bedeutung einer Ausstiilpung der 

 Leibeshöhle hat. Die starken Haare z. B., welche sich vom Raupenkörper der Saturnia 

 erheben, zeigen in ihrer Wand den Bau des Hautpanzers: eine homogene Cuticula, dar- 

 unter die zellige Matrix.»"^ — Håren hos Saturnia-lnrven äro byggda i full öfverensstäm- 

 melse med andra hårbildningar (se den speciela delen!). 



Endast inom trenne fjärilgrupper, nemligen Lasiocampidce, Drepanulidcn bland Bom- 

 byces och slägtet Si/richtus bland Rhopalocera har jag funnit hårbildningar, hvilka med 

 afseende på sina fundamentala förhållanden varit afvikande från den typ, hvars allmänna 

 drag jag ofvan sökt teckna. 



Mellan sidolinien och buklinien, tätt invid mot hvarandra vettande segmentkanter, 

 iakttager man hos den fullväxta larven till Lasiocampn ilicifolia Lin. hvita, något glän- 

 sande fläckar, bestående af täta ansamlingar af intill kroppen tryckta hårbildningar. Prof. 



^ Blott trenne med afseende på grundkaraktererna afvikande former har jag påträffat, hvarom strax nedan 

 skall ordas. 



2 Zeitschr. f. wiss. Zool. 1878. 



' Citatet ur Zool. Anzeiger, Jahrg. 9, p. 285. 



