28 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



Christ. AuHiviLLius har till mig personligen uttryckt den fönuodan, att dessa hårbild- 

 ningar måhända kunde svara emot egendomligt gestaltade hudkörtlar. Den histologiska 

 undersökningen hai- äfven bekräftat denna förmodan, i det att jag härvidlag funnit organ, 

 helt afvikande frän ofvan skildrade hudkörtlar och så vidt jag vet af ett hittills obekant 

 utseende. Tafl. IV, fig. 1 b lemnar en af bildning af ett tvärsnitt, tillhörande en hår- 

 gyttring af ofvan antydda art. — Man tinner uti alveolär anordning grupper af små 

 celler, hvilka uti sin perifera del äro thecabildande och försedda med tina, kitinösa ut- 

 föringsgångar, som, till en del med sina väggar siiis emellan sammansmälta, fortsätta in 

 i äfvenledes tina samt derjemte särdeles kroraotila hår, eller rättare sagdt fortsätta direkt 

 i och bilda dessa hår. Trikogena celler saknas, hvarför håren ej sitta ledande infattade, 

 och den enskilda cellen med hennes utföringsgång och håret har sin analoga bildning, vid 

 jemförelse med ofv.in skildrade hudkörtlar, uti körtelcellen med dennas mer eller mindre 

 uttalade djupare kitinösa utföringsgång och tillhörande hårs centrala kanal. — Porbildande 

 epidermisceller hafva afsatt ett från hudkutikulan tydligt skildt kitinrör. 



Dylika alveolärt anordnade körtelcellor utsända, till ett antal af emellan 60 eller 80 

 stycken, sina hårbildningar genom en gemensam porkanal uti hudkutikulan. 



Cellerna förete en finkornig protoplasma och en temligeii rikligt kromatinförande kärna. 



Jag har aldrig kunnat finna, att sinnesceller referera sig till dessa säregna hudorgan. 



Ett förvisso ökadt intresse erhålla dessa på samma gång primitiva och egendomliga 

 hudkörtlar genom studiet af analoga bildningar, förefintliga hos larven till Drepana lacer- 

 tinaria Lin., hörande till familjen Drepanulidtv. På huden af andra och tredje thoracal- 

 segmetitet, här äfvenledes mellan sidolinien och buklinien, finnei* man å båda sidor en 

 enstaka körtelbildning, hvilken företer det utseende Tafl. IV, fig. 4 b återgifver. Organet 

 består af en mer eller mindre rundad eller oval cellmassa, uti sin yttre och större del 

 tätt genomdragen af kanaler, hvilka löpa från basen mot periferin uti radierande riktning. 

 Innan dessa kanaler mötas utåt och mot centrum, öfvergå deras väggar med en bestämd 

 gräns i en sammanhängande, uteslutande kitinös kutikularbildning, som distalt slutligen 

 direkt fortsätter sig i ett enda hår. Basen af detta, intill kroppsytan något tiyckta hår 

 sitter infattadt uti en i horisontal riktning tydligt skiktad, tjock membi'an, hvilken — ej 

 obetydligt sänkt under hudkutikulans fria yta — utåt sidorna är af mera homogen be- 

 skaffenhet och särdeles kromofil samt med en tandad rand afsätter sig från hudkutikulan. 

 Denna membrans ])erifera del utgör de porbiklaiide epidermiscellernas kutikula. 



Jag har ej med någon full säkerhet kunnat afgöra, huruvida den omtalade cell- 

 massan utgöres af ett syncytium af cellei- ellei- äi- att uppfatta såsom en enda. cell med 

 grenad kärna. Jag skulle dock vara benägen för det senare antagandet. 



Emellertid föreligger här en bildning, som utan tvifvel står den hos Lasiocampi- 

 deiTia ofvan beskrifna särdeles nära och som alldeles afgjoi'dt kan sägas utgöra en för- 

 medlande länk mellan vaidiga hudkörtlar och dem jag iakttagit hos La8ioca™])a ilicifolia. 

 Hos denna senare lai'\ utgår genom samma porkanal en mängd af trikombildningar, hvar 

 och en svarande mot sin enkla nuitrixcell, hvilken är förenad med likartade celler uti 

 alveolär gi'U])j)ei'iiig, h varje griijip svarande mot en porkanal. — Hos Drei)ana lacertinaria 

 åter ansamla sig alla de små kitinösa utföringskanalei-na till en enda hårbildning, på samma 

 gång som de enskilda matrixcellerna förlorat så mycket af sin individualitet, att man 



