30 HOLMGREN, STUDIEE ÖFVEK HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDOHGANENS MORFOLOGI. 



De ofvan skildrade förhållandena, synas mig vara egnade att leuina ett faktiskt stöd 

 åt den förmodan Graber ' uttalat, att hudkörtlarnas celler äro att up])fatta såsom upp- 

 komna genom en sammansmåltning af flera epidermisceller. 



Med en dylik uppfattning, beti'äffande särskildt den egendomliga, ringformiga triko- 

 gena cellens utbildning, blir ju denna cells allmänna byggnad ganska lätt föi-klarlig. 



Såsom ofvan vid flera tillfällen antydts, äro hudkörtlarna underkastade med afseende 

 på sitt allmänna utseende talrika vexlingar, dock för ingen del af sådan natur, att dessa 

 variationer skulle kunna iakttagas hos skilda individer af samma art och samma utveck- 

 lingsgrad. Fastmera visa sig de skilda modiflkationerna i foi-m af dessa körtlar under 

 samma utvecklingsskeden vara särdeles konstanta och af, såsom det s\'nes mig, så mycket 

 mera phylogenetiskt värde, — förutsatt nämligen att undersökningarna gälla såväl äldre 

 som yngre individer af samma art, — som de t. ex. ej så sällan under lar\'ens tidigare 

 skeden förete de karakterer, soiu äro genomgående för närmast stående arter och slägten, 

 under det att de senare stadierna i larvens lif förete ett ofta successift öfvei'gående till 

 ett för samma arter och slägten främmande utseende. 



Ofta flnner man öfver larvens kroppsyta hudkörtlar af ifrågavarande slag mera 

 diffust utbredda, och alla af ungefär samma storlek och utseende, h^'arvid man derjemte 

 finner den körtelartade cellen endast i relatift mindi-e grad öfverträfta den trikogena. cellen 

 i omfång, och båda vara thecabildande. Vid andra tillfällen åter iakttager man dels mera 

 diffust utbredda körtelbildningar af nyssnämnda slag, dels mer eller nnndre stora, circuiu- 

 scripta ansamlingar af särskildt i ett eller annat hänseende differentierade hudkörtlar, an- 

 sandingår hvilka på larvens yta pläga framkalla de s. k. vårtorna eller papillernn, hvilka 

 sålunda ej äro annat än papillära excrescenser af den allmänna huden, inneslutande spe- 

 cielt formade hudkörtlar. 



;i' Åtminstone under sitt mera ty|)iskt uttalade tillstånd, redan på exteriören skilda 

 från papillerna äro de s. k. torna/ma. Mer än den makroskopiska uiidersökiungen gifver 

 dock den miki-oskopiska otvetydigt vid handen, att tornen, som — iifven den — är har- 

 bärande, ut(jör en sjjecifit hildnmj, uti hvilken celler, analoga med de porbildande epi- 

 dermiscellerna, spela den för tornens karakteristik kanske mest afyörande rollen. — Afven 

 härvidlag lemnar studiet af exuviationerna de vigtigaste upplysningar. Tafl. I, hg. 8 

 gifver en teckning af tornens utbildr)ing under ett hudörnsningsskede. Man finner äfven 

 här en circumscript ansamling af hudkörtlar, hvilkas porbildande epidermisceller, tydligt 

 skilda genom ofvan skildrade karakterer frän vanliga epidermisceller, äro ovanligt tali-ika 

 och utgöra uteslutande de inte.rglandulära cellinas,'for, som här före.f\.nnas. Den mera kraf- 

 tigt uttalade tornens ovanliga längdutsträckning tyckes gifvetvis till ej obetydlig del resul- 

 tera dels af den ojemförligt inägtiga lilngdtillväxten af sjelfva hudkörtlarna, dels af den 

 stora mängden och utbildningen af intei"glandulära celler, hvilka på det demonstrerade 



> Denkschr. Wien. Akad. XXXVI, 1876. 



