34 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖHTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



b. Parnassius apoUo Lin. 



(Tafl. II, fig. 2.) 



Hos denna larv, hvilken enligt Wallengren ^ öfverallt är betäckt med fina hav, 

 liknande sarametsludd, samt litlr och der försedd med längre stickelhår, har jag funnit 

 såväl under tidigare som senare utvecklingsskeden relatift djupt under epidermiscellernas 

 basala yta nående hudkörtlar. — Porkanalens profunda del är kort och bred, dess diffe- 

 rentierade kutikuliVra Y'&gg är jemförelsevis föga utbildad, men dock bättre än hos machaon- 

 larven under dennas skilda skeden. Den superficiela, pigment erade delen af porkanalen 

 är mycket grund, med botten liggande i nivå med hudens fria yta. — Håret Tir ganska 

 kort, men kraftigt och med antydningar till förgrening. — A larvens röda maculte iakt- 

 tagas temligen högt kubiska till cylindriska epidermisceller, hvilka å larvens i öfrigt mörkt 

 färgade kroppsyta helt plötsligt öfvergå till ett oftast lågt kubiskt epitel med starkt pig- 

 menterade celler. — Hudkutikulan, hvilken med afseende på sin tjocklek öfverstiger ungefär 

 tre gånger de pigmenterade epidermiscellernas höjd och endast obetydligt öfverträffar de 

 opigmenterades, företer på sin fria 5'ta fintaggiga, små upphöjningar, hvar och en svarande 

 mot en underliggande epidermiscell. Här och hvar finner man dessutom å kutikulans yta 

 dessa upphöjningar vara ersatta af enkla taggar, motsvarande underliggande epidermis- 

 celler — erinrande om förhållandet hos nästa art. — Helt nära kutikulans fria yta synas, 

 särdeles å de röda macu]«?, i horizontala lager genom intussusception inströdda glänsande 

 kalkkristaller. 



c. Aporia cratsegi Lin. 



(Tafl. II, fig. 3.) 



Både hos den yngre och äldre larven, som enligt Wallengren ^ är temligen lång- 

 luden, med längre här vid fötterna, har jag funnit de på tvärsnitt ganska breda hudkört- 

 larna nå rätt betydligt nedom epidermiscellernas basala yta; dock tyckas de ej till fullo 

 ha uppnått den utbildning, som förefinnes hos Parnassius apollo. — Den profunda delen 

 af porkanalen är temligen kort och bred, i detta senare hänseende dock understigande 

 samma kanal hos Pam. apollo; den superficiela delen är deremot temligen djup, pigmen- 

 terad och med sin botten i någon mån lyftad öfver hudens fria yta. Detta senare för- 

 hållande är framkalladt af en någorlunda kraftig utbildning af den profunda porkanalens 

 differentierade kutikula. — Håren äro i allmänhet rätt långa och smala. • — Hudkutikulan 

 öf\erstiger endast i ringa- mån epidermiscellernas höjd ; hennes fria yta äi- taggig, hvarje 

 pilspetsfoi-niad tagg s\arande mot en epidermiscell. — Epiderniiscellerna äro liögt kubiska 

 till cylindriska och diffust })igmenterade. 



' 1. c. )). 107. 

 ''' 1. c. p. 163. 



