KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 4. 39 



ett fullkomligt sammanfallande utseende med hårbildningarna hos de äfvenledes nykläckta 

 larverna, tillhörande dagfjärilslägtena Vanessa och Argynnis (Tafl. II, lig. 10), — andra 

 åter visa sig utgöra endast långt utdragna taggbildningar, utgående från en jemförelsevis 

 kraftigt utvecklad epidermiscell. Taggen är genomdragen af fina långslöpande kanaler, 

 hvilka vid taggens spets divergera från hvarandra för att fritt mjama (Tafi. III, fig. 3 b). 



Under senare skeden deremot företer larven det utseende som ofvan enligt Wallen- 

 GREN blifvit framhållet. Den mikroskopiska granskningen ger vid handen, att hudens 

 egendomligt chagrinerade utseende är orsakadt af karakteristiskt gestaltade hudkörtlar, 

 erinrande i hög grad om Lyccenidernas bland Rhopalocera hudkörtlar. De epidermisceller, 

 hvilka afgränsa den profunda delen af porkanalen, utveckla en jemförelsevis mycket kraftig 

 kutikula, som papillformigt höjer sig öfver hudens fria yta (fig. 3 a). 



Den superficiela porkanalen är temligen grund och sitter högt upplyftad öfver hud- 

 kutikulans fria yta. — De porbildande epidermiscellerna förete en papillär utbugtning. 

 Man finner derför hela den långa profunda delen af porkanalen närmast utklädd af cell- 

 protoplasma med inlagi'ade långsträckta och jemförelsevis stora kärnor. — Hudkörtlarnas 

 celler, som äro thecabildande och temligen starkt reducerade, nå ej under epidermiscel- 

 lernas basala yta. — Håren äro särdeles fina och korta. — Hudkutikulan är flera gånger 

 högre än de temligen lågt kubiska epidermiscellerna och företer på sin fria yta ett mycket 

 fint taggigt, utseende. 



Förutom dessa egendomliga hudkörtlar, hvilka man måste betrakta såsom förkrympta, 

 enkörtliga tornebildningar (jemför noten nedan!) \ finner man äfven andra hudkörtlar af ett 

 allmännare, men äfvenledes reduceradt utseende utströdda här och der. De porbildande 

 epidermiscellerna hafva dock äfven å dessa senare körtlar utvecklat en kraftig kutikular- 

 bildning. 



Analhornet företer under alla utvecklingsskeden tornens karakterer. 



b. Sphinx ligustri Lin. 



(Tafl. III, figg-. 1 a, 1 b och 1 c.) 



Det är egendomligt att ingendera af vårt lands för närvarande främste bearbetare 

 af lepidoptererna, Aurivillius och Wallengren, nämner något om det äfvenledes chagri- 

 nerade utseende denna larv företer under tidigare utvecklingsstadier. — Den mikroskopiska 

 granskningen (fig. 1 b) af den unga ligustrilai^vens chagrinerade hud visar, att denna 

 under yngre skeden förefintliga struktur orsakas af körtelbildningar, som äro nästan 

 fullständigt analoga med dem man finner hos den fullt utvecklade SmerinthusAavyan. 

 Det är endast i ett afseende som någon skiljaktighet förefinnes; och denna består 

 deruti, att de porbildande epidermiscellernas kutikula icke uppnått den hårda och karak- 

 teristiskt tingerbara modifikation, som i vanliga fall och så äfven hos Smerinthus-\a.v\ejcnsi 

 utmärker dessa epiderraiscellers kitinösa delar. Denna kutikula hos den unga ligustri- 



' W. Muller anser i sitt arbete i-Sydanierikanische Nyraplialidenraupen», 1886, på g-i-und af raakrosko- 

 piska jemföraiule undersökningar af vissa Satnrnider och Sphingider, — »dass das Schwanghorn der Sphingiden 

 der Rest einer reicher entwickelten Bedornnng ist — — — .» 



