KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAli. BAND 27. N:0 4. 47 



hårförande hudkörtlar. Karsten beskrifver iieinligen dessa körtlar på ungefär följande 

 sätt: Håren äro ihåliga rör, besatta med ledade, äfven ihåliga förgreningar. Håren, såväl 

 som de större grenarna, utgöras af trenne olika väfnader. De utantill fasta rören, som 

 egentligen bilda en fortsättning af epidermis, äro genomskinliga och färglösa. Ett tätt 

 intill epidermis liggande pigmentlager bekläder hela öfverhudens inre sida. De i kropps- 

 huden med gulgrönt, men i håren med grönt färgämne uppfylda cellerna bilda en samman- 

 hängande hinna, som med försigtighet kan skiljas från pergamenthuden. Nämnda färglager 

 omgifves i hären af en tunn, genomskinlig hinna. Håren äro uppfylda af sekretionsceller, 

 hvilka förorsaka den brännande känslan i huden, då hårens spets afbrytes. — Karsten 

 ser sålunda uti ifrågavarande excrescensers hårbildningar direkta utstjelpningar af huden. 



Det är egendomligt att finna en senare och så högt förtjent forskare som Leydig 

 dela samma mening, i det att denne dels i sin Lehrbuch der Histologie, dels i afhand- 

 lingen om Amphipoden und Isopoden ^ framhåller, dels slutligen äfven uti Zool. Anzeig., 

 Jahrg. 9, 1886, p. 285 upprepar samma mening, att »im Falle die haarartigen und nicht 

 abgeffliederten Auswiichse einen gehörigen Dickendurchmesser besitzen, der Raum in ihrem 

 Innern die Bedeutung einer Ausstulpung der Leibeshöhle hat. Die starken Haare z. B. 

 welche sich vom Raupenkörper der Saturnia erheben, zeigen in ihrer Wand den Bau des 

 Hautpanzers: eine homogene Cuticula, darunter die zellige matrix» etc. 



Jag måste medgifva, att naturen hos dessa excrescensers hårbildningar ej vid första 

 undersökningen framträder klar och tydlig, — detta på grund af den profusa sekretfyllnad 

 dessa organ förete. Jag har derför låtit några larver af Saturnia pavonia Lin. hungra i 

 omkring en vecka och har derefter undersökt ifrågavarande hudorgan mikroskopiskt, i den 

 tanke, att omsättningarna i larvkroppen genom hungern skulle blifva ansenligt nedsatta. 

 — Fig. 3 a återgifver en excrescens hos en dylik hungrande larv. — Hvad som genast 

 fäster uppmärksamheten är, att, såsom af figuren framgår, excrescensen icke utgör en vanlig 

 vdrthildning, utan eger tornens alla karakterer, om också denna törne är något reducerad. 

 Dessa excrescensers torne-artade natur har Packard,- i anslutning till W. Muller,'^ på 

 grund af makroskopiska, jemförande undersökningar ansett sig böra antaga. — Den uti 

 tornen infattade hårbildningen till venster ä figuren ger alldeles tydligt vid handen, att 

 dessa härförande hudkörtlar äro till sina- hufvuddrag fullkomligt identiska med vanliga 

 dylika körtelbildningar och sålunda bestående såväl af trikogena som körtelartade celler. 

 Af figurens båda öfriga hudkörtlar framträder endast den secernerande cellen, hvilken på 

 grund af profus sekretansaraling blifvit i hög grad blåsformigt uppdrifven, under det att 

 den trikogena cellen betydligt komprimerats. Den secernerande cellen företer för öfrigt 

 en ovanligt rikligt förgrenad kärna. — Hudkutikula och epidermisceller å dessa tornar 

 ega tornens alla vanliga karakterer. 



Det är af särdeles stort intresse att här, liksom hos en del Rhopalocera och Clo- 

 sterocera, finna att hand i hand med förekomsten af tornen går äfven en allmän mäktig 

 utbildning af de porbildande epidermiscellernas kutikula. — Hudkörtlarna öfver kropps- 



1 Zeitsclir. f. wiss. Zool. 1878. 



- Studies on tlie tnmsfoniiations of raoths of the family Satuniiidfe, — Proceedings of the americaii aca- 

 deray of arts and sciences, 1893, p. 55. 



^ Sudamei-ikanische Nvuiptialideiiraupen 1886. 



