48 HOLMGREN, STaniER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELAHTADE HUDORGANENS MORFOF-OGI. 



ytan förete enligt regel en ganska mäktig utbildning och nå rätt ansenligt nedom epi- 

 dermiscellernas basala yta (fig. 3 b). — Den secernerande cellen, hvilken företer en rikligt 

 förgrenad kärna, är i sin distala ände omvandlad till en kutikulariserad ntföringsgång, 

 hvilken senare eger många och djupa rötter i den öfriga delen af cellkroppen. I hårets 

 centrala ka.na,l är utföringsgången förstärkt af spiralvridna kitinlister. — Den profunda 

 porkanalen är ganska lång men bred, och de porbildande epideriuiseellerna hafva utvecklat 

 en ansenligt differentierad kutiknla, hvilken papillformigt höjer sig öfver hudens yta. — 

 Den superficiela porkanalen är grund och sitter ej obetydligt lyftad öfver hudens yta. — 

 Håren äro kraftigt bygda. — Den mäktiga hudkutikulan företer en ytterligt fint knottrig 

 3'ta. — Epidermiscellerna äro i allmänhet lågt kubiska. 



Fam. Drepanuiidae. 



(Tnfl. TV, fio-g. 4 n, b ocli c.) 



Med denna och följande familj komma vi in på en hel serie af slägten, h vilka sins 

 emelhm förete antingen under alla skeden eller ock åtminstone under de tidigare utveck- 

 lingsstadierna, genomgående karakteristiska strukturförhållanden. 



Enligt Wallengren ^ äro larverna tillhörande familjen Drepanulida^ nakna, försedda 

 med tuberkler och med sista kroppsringen spetsigt utdragen, utan fötter. Larverna ega 

 derjemte på dorsalsidan af tredje leden städse en eller tvenne excrescenser. — Hos Dre- 

 jjnna lacertinnria Lin. och falcataria Lm. finnas å a.ndra, tredje och femte ledernas rygg- 

 sida tvenne utskott, hvilka af Wallengren,^ särdeles hos falcataria, ansetts utgöra torne- 

 bildningar. 



Såväl hos Drep. lacertinaria som falcataria ia,kttager man städse med afseende på 

 hårbildningars och nyss nämda excrescensers natur enahanda, förhållanden. — De hår- 

 förande hudkörtlarna ä,ro ej oansenligt utvecklade och förete i det närmaste samma ut- 

 seende såväl under ymjre som senare utvecklingsstadier (jemför figg. 4 c och 4 a). — 

 Hudkörtlarna nå rätt ansenligt under epidermiscellernas basala yta. Den secernerande 

 cellen eger en i någOTi mån förgrenad kärna samt derjemte tydliga intracellulära sekret- 

 kapillärer, hvilka i cellens höjdriktning sammanlöpa till en gemensam ntföringsgång, hvilken 

 skjuter in i och bildar hårets centrala kanal. Särdeles ofta finner man cellens sekretvägar 

 fylda af antagligen något fettsyrederivat, hvilket af osmium svartfärgas. Detta svartfär- 

 gade sekret plägar äfven tränga ut i hela den trikogena cellens thecabildning. Vid vissa 

 sekretionstillstånd kan hela den secernerande cellen vara af osmium dift'ust svartfärgad. — 

 Hela körtelbildningen sittei- infattad i en högre eller lägre papillär utbugtning af huden. 

 — Den profunda porkanalcn är ytterligt kort och ganska bred. Den supei-ficiela, der(>mot 

 ej obetydligt fördjupad. — De porbildande epidermiscellerna, hvilka bilda en papilliVr ut- 

 bugtning, hafva, utvecklat en kutiknla, som med afseende på sina kemiska, förhållanden 

 utg()i' en ('ifvergång mellan den allmänna, hudkutikulan och tornens kitiidagei'. Den 



' Sk;iii(liii;ivii',n,s iKlcrocu^rljiiriliir, ;iiiilr:i delen, inulrM liiiCti'!, Lmul 1871, ]). 1.S8. 

 - 1. o. |), 147. 



