KONGL. SV. VET. AKADEMIKNS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 4. 51 



med samma bilclningar hos Drej^anulidlarverna. — De porbildande epideriniscellerna hafva 

 dock icke utvecklat någon differentierad kutikula. — Huden är på sin fria yta småknottrig; 

 epidermiscellerna äro cylindriska. 



Hos den fullt utvecklade larven (fig. 2 b) kan man ej iakttaga några papillära ut- 

 bugtningar af huden i samband med körtlarna. — Dessa senare äro ganska väl utbildade, 

 ega en stor basal bredd, men sänka sig endast i ringa mån nedom epidermiscellernas 

 basala yta. Den secernerande cellen är försedd med breda intracellulära gångar, hvilka 

 utmynna i den thecaliknande perifera delen. — Den superliciela porkanalen höjer sig ej 

 öfver hudens fria yta. — Hudkutikulan når ej någon ansenligare tjocklek, är på sin fria 

 yta småknottrig. — Epidermiscellerna äro cylindriska och diffust pigmenterade. 



Såväl den pyramidformiga upphöjningen all leden som ock öfriga excrescenser från 

 hudens dorsala yta utgöra enkla utstjelpningar af den allmänna huden. 



d. Odontosia camelina Lin. 



(Tafl. V, figg. 3 a— 3 c.) 



Denna larv är, såsom Aurivillius ^ omnänuier, å sin kroppsyta försedd med glesa 

 borst samt eger å 11 leden tvenne små, i spetsen borstiga utskott. 



Under tidigare skeden iimier man hudkörtlarna dels ega det utseende som utmärker 

 Drepanulidernas (iig. 3 a), endast med den skilnaden, att de porbildande epidermiscellerna 

 ej hafva utvecklat någon differentierad kutikula, — dels å mera strödda ställen af kropps- 

 ytan hatVa utvecklat sig till ansenligt större bildningar (fig. 3 b), hvilka sitta fastade i 

 något papillära utbugtningar af huden. Dessa senare körtlar sänka sig jemförelsevis be- 

 tydligt nedom epidermiscellernas basala yta. Deras secernerande cell eger en förgrenad 

 kärna samt är i sin distala del thecabildande. — De porbildande epidermiscellerna hafva 

 ej heller vid dessa hudkörtlar utvecklat någon ansenligare kutikula. — Hudkutikulans fria 

 yta är försedd med små upphöjningar, utgörande antydningar till pilspetsforinade taggar, 

 hvar och en svarande mot en underliggande epideriniscel). — Dessa senare äro cylindriska. 



Under senare skeden (tig. 3 c) finner man nästan uteslutande hudkörtlar, hvilka 

 likna de jemförelsevis mera kraftigt uttalade körtelbildningar, som förefinnas under tidigare 

 skeden. De nå sålunda ej obetydligt nedom epidermiscellernas basala yta. Deras secerne- 

 rande cells kärna är mer eller mindre rikligt förgrenad, och från cellens distala thecabildning 

 skjuta breda kanaler in i cellens mera basala del. — De ])orbildande epidermiscelleiMia hafva 

 ej heller under detta senare stadium utvecklat någon ansenligare differentierad kutikula. 



De borstiga utskotten å 1 1 leden utgöra äfven här enkla utstjelpningar af huden. 



e. Pterostoma palpina Lin. 



(Tafl. V, tig. 4.) 



Denna larv är, såsom också Aurivillius ^ framhåller, jemn och slät, utan alla upp- 

 höjningar. 



1 1. o. p. 71. 

 ^ 1. c. p. 71. 



