62 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



1. Oraniophora ligustri Fabr. 



(Tafl. VII, fig. 5.) 



Denna larv, hvilkeu enligt Aurivillius ^ eger blott ett hår å hvarje vårta, företer 

 under senare utvecklingsskeden ett utseende med afseende på liudkörtlarna, som tyckes 

 visa, att denna larv tenderar åt helt annat håll, än öfriga af mig iakttagna larver, till- 

 hörande underfamiljen Åcronyctince. — Hudkörtlarna äro temligen väl utvecklade och sänka 

 sig ej så obetydligt under epidermiscellernas basala yta. Båda äro thecabildande. — Den 

 profunda porkanalcn saknas, den superficiela är djup och höjer sig i någon mån med sin 

 fria mynning öfver hudkutikulans yta. — Håren äro ganska långa och medelmåttigt kraf- 

 tigt byggda. — Den föga mäktiga hudkutikulan bär på sin fria yta pilspetsformade taggar. 

 — Epidermiscellerna äro högt kubiska. 



Noctuse. 



(Tafl. VII, ligg. 6 och 7.) 



Enligt Aurivillius ^ äro hithörande larver oftast nakna eller försedda med endast 

 små, fina, för obeväpnadt öga knappt märkbara hår, som sitta ensamma å de förkrympta 

 vårtorna. 



Af hithörande så talrika slägten har jag undersökt arter, tillhörande Mamestra Tr., 

 Hadena Tr., Tceniocampa Gn., Agrotis O. (fig- 7), Pachnohia Gn. (fig. 6), Leiicania O., 

 Dyschorista Ld. och Xylomiges Gn. och har hos dem alla iakttagit sammanfallande för- 

 hållanden med afseende på hudkörtlarnas byggnad. 



Naturligen har mitt undei-sökningsmaterial varit allt för ringa, för att jag skulle 

 våga framställa någon mening beträffande allmänna karaktersdrag, tillämpliga på hela 

 Noctuidgruppen. Då emellertid de slägten jag undersökt, med afseende på hårens yttre 

 utseende äro så likformigt gestaltade med Noctuidlarver i allmänhet, och jag städse inom 

 de af mig granskade slägtena funnit hudkörtlarna histologiskt likartadt byggda, tror jag 

 dock att den skildring jag nedan lemnar af Noctuidlarvers hudkörtlar bör kunna tillämpas 

 på det stora flertalet nattflylarver. 



Hudkörtlarna förete ett temligen reduceradt utseende. Både den trikogeria och den 

 körtelartade cellen äro thecabildande, och alltefter hudkutikulans tjocklek sänker sig hud- 

 körteln mer eller mindre nedom epidermiscellernas basala yta. — Den profunda por- 

 kanalen är kort och temligen bred. — De porbildande epidermiscellerna hafva utvecklat 

 en kutikula, som i flertalet fåll jemte den superficiela poi-kanalens afgränsande kitinösa 

 vägg är svartpigmenterad. — Den superficiela porkjiiualen är mycket grund ocli sitter med 

 sin mynning snarare siVnkt under än höjd öfver hudkutikulans fria. yta. Deima senare är 

 ofta svart pigraenterad i en zon närmast omkring hårets insertion i huden, i följd hvaraf 



1 1. c. p. 97. 

 ^ I. c. p. 102. 



