64 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



ledt ur Nymphalidei^nas grupp, hvarefter uti en särdeles eklatant regressif utveckling följa 

 successift slägtena Apoi"ia, Parnassius och Papilio, hos hvilket senare sliigte hvarje spår af 

 den fur dagfjärilslarver i allmänhet karakteristiska, kraftiga utbildningen af de porbildande 

 epidermiscellernas kutikula försvunnit. — Ur slägtet Pieris låta sig successift Satyrinte 

 och Hesperidfe lätt härledas. — Ät det andra hållet åter utvecklar sig från Nymphalidge 

 familjen Lycsenidse, fastän i en något annan riktning än förut nämda slägten och familjer, 

 i det att hudkörtlarna inom Blåvingarnas familj gestalta sig till karakteren af enkla en- 

 körtliga tornebildningar. 



Språnget öfver från Lycfenidte till slägtena Smerinthus och Sphinx bland Closterocera 

 är ju högst ringa. — Det är med afseende på nämda slägten af särdeles stort intresse 

 att iakttaga, hurusom hos Smerinthus, der en stor del af de hårförande hudkörtlarna upp- 

 träda i form af enkörtliga tornebildningar, analspröten städse ega tornens alla karakterer, 

 under det att hos Sphinx, der från yngre till äldre stadier en regressif metamorfos af 

 hudkörtlarna försiggår, i samband med reduktionen af ursprungligen differentierade por- 

 bildande epidermisceller, analspröten öfvergå från — om också ej fullt uttalade — torne- 

 bildningar till enkla utstjelpningar af huden. — Om slägtet Deilephilas relationer till 

 andra- slägten har mitt material ej tillåtit mig att yttra något. 



Det är tyvärr en stor lucka i mitt arbete, att jag ej kunnat förskaffa mig larver 

 till Sesia och Zygaina. 



Jag vill åter framhålla den olämpliga plats slägtena Cossus och Hepialus intaga, i 

 det att hithörande larvers hudkörtlar med afseende på vissa kitinösa delar väsentligt af- 

 vika från alla makrolepidopterlarvers enahanda organ. — Hvad Psyche-slägtet beträffai-, 

 hafva hudkörtlarna ej visat sig ega så uttalade karakterer, att man af dessa senare skulle 

 våga draga några systematiska slutsatser. Hela anläggningen af huden med tillhörande 

 körtlar tyckas dock i någon mån tendera mot Notodontiderna. I alla händelser intager 

 Psyche en helt annan ställning än slägtena Hepialus och Cossus. 



Det torde väl icke kunna bestridas, att slägtet Lachnocampa står med afseende på 

 sina hudkörtlars byggnad ganska isoleradt gent emot en del öfriga former, tillhörande 

 Lasiocampidae ; på samma gång som slägtena Poecilocampa och Lasiocanipa stå hvarandra 

 mycket nära. Såsom en förmedlande form mellan Lachnocampa å ena sidan och Poecilo- 

 campa och Lasiocampa å den andra torde slägtet Gastropacha kunna uppställas. — Med 

 hänsyn till skandinaviska former stå slägtena Endromis och Saturnia ganska isolerade. 

 Sins emellan ega de dock några betydelsefulla moment i sin byggnad, som häntyda på 

 deras ömsesidiga nära frändskap; och bland dessa är måhända det vigtigaste den höga 

 differentieringen af de porbildande epidermiscellerna, hvilken tagit sig ett uttryck såväl 

 hos Endromis som Saturnia uti — om också reducerade — tornebildningnr, och hos 

 Saturnia derjemte uti en kraftig, de enskilda porkanalerna, afgränsande kutikula. Jag vill 

 i detta sammanhang erinra oin den närstående, unga Aglia /aw-larvens äfven makrosko- 

 piskt mycket uttalade tornar. — Jag skulle vara benägen för den uppfattning, att Noto- 

 (hjnfiderna ej stå allt för a-flägsna. från nyssnäimda grupper och att de enkla utbugtni no-ar 

 af Jaiden, hvilka. uppti-äda silrskildt på 11 segmentet, utgöra — om också icke till om- 

 fånget — långt reducerade tornebildningar — eller kanske riktigare odifferentierade tornar. 

 Särskildt synes mig Odontosia camelina komma nyss ofvan berörda grupper närmast. 



