66 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



med en fin, ihålig pedunkel eller hals, hvilken skjuter ut mellan epidermisceller mot den 

 djupa ytan af hudkutikulan. 



Dessa körtlar funktionera periodiskt, härvid stående i samband med exuviationerna, 

 och förete stora skiljaktigheter med afseende på sitt allmänna utseende under olika skeden 

 af hudömsningarna. 



Då en hudömsning nalkas, börja, enligt Verson, i ökande antal vakuoler att upp- 

 träda uti cellens egentliga protoplasmazon, hennes »corticala» del. Denna senare sväller 

 an och skjuter talrika protuberanser in i en central kavitet, delvis fyld af en »matiére 

 granuleuse nucléaire». Dessa protuberanser synas vara försedda å sin yttre rand med 

 tjocka stafvar och erinra härvid om »les bords striés de certains épithéliums bien connus». 

 — Samtidigt bildar sig i cellens pedunkel eller hals en kanal, genom hvilken cellens sekret 

 tömmes. 



Då exuviationen är fulländad, inträder ett djupt involutionstillstånd, då cellen redu- 

 ceras med flera diametrar af sin storlek under hudömsningen. Den »corticala» delen, som 

 tömt alla sina vakuoler in i den centrala kaviteten, restituerar under krampaktig kontrak- 

 tion sin genom vakuolernas bristande läderade väfnad och den gränsmembran, som ännu 

 under interexuvialskedets senare del skilde den centrala hålans granulerade innehåll från 

 ■den »corticala» delen. — Efter några få dagar har derför »la zone corticale ressoudé — 

 on pourrait presque dire a cicatricé — ses bords tournés vers la cavité.» 



Ånyo börjar cellen att svälla, bilda protuberanser, — vakuoler framträda i steg- 

 rande mängd i cellens ännu homogena innehåll; och så upprepas samma morfologiska 

 kretsgång i samband med exuviationerna. 



Så långt Verson med afseende på dessa cellers morfologi. 



Vid jemförelse med förut skildrade art af hudkörtlar, är det intressant att finna 

 den under kongruenta skeden af skilda larvers lif, frånsedt oväsentliga detaljer, likformiga 

 byggnad ifrågavarande körtlar förete, — i samband med den städse enahanda fysiologiska 

 betydelsen. — Dessa körtlar, hvilka enligt Verson skola persistera allt ifrån larvens em- 

 bryonala lif intill ett senare puppstadium och under sina hviloperioder innehålla oxal- 

 sjrad kalk, under sina funktioneran de skeden dereraot urinsyra, möjliggöra nemligen, 

 derigenom att deras sekret med våld tömmes och sprides mellan hudkutikulan och epi- 

 dermiscellerna, den gamla kutikulans aflossande vid hudömsningarna och dermed den nyas 

 utbildning. ^ 



Verson har vid ofvan refererade undersökning begagnat larver endast till Bombyx 

 inori. På grund af hvad jag emellertid nyss nämnde, finnes ingen anledning förmoda, 

 att ifrågavarande körtlars struktur skulle vara annorlunda hos denna larv, än hos alla 

 andra makrolepidopterlarver. Då jag emellertid ej varit i tillfälle att studera Bombyx 

 mori-larven, kan den skildring jag nedan lemnar af dessa körtlar, sådana de visat sig hos 

 alla de makrolepidopterlarver jag undersökt, ej egentligen få tagas såsom något slags 

 kritik af Versons i alla händelser mycket värdefulla, meddelanden. 



Redan vid en flyktig granskning af mera fullständiga snitt af dessa organ under 

 deras skilda skeden kommer man ovilkoi-ligen till den uppfattning, att de iVro uppbygda 



* Om (len tnrike Vhiison (1. c.) uttalat, att dessa körtlai- äfveiiledcs skulle periodiskt reinpincern de mal- 

 pighiska körtlarna, kan jag (;j utlala mig. Hypotesen tyckes dock ej snkna giltiga skäl. 



