68 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OGH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



Det första morfologiska tecknet till inträdd sekretorisk verksamhet hos körtelcellen 

 utgår, för så vidt jag af mina preparat kunnat döma, från cellprotoplasman och visar 

 sig, såsom uti Versons ofvan refererade afhandling framhålles, deruti att cellprotoplasman 

 börjar skjuta protuberanser, hvilka framkalla i central riktning gående inbugtningar af 

 kärnans perifera del. Till en början förete dessa protoplasmaprocesser ett uteslutande 

 ytterligt finkornigt utseende. Snart undergå de dock (Tafl. VIII, figg. 6 a och 6 b) jemte 

 angränsande delar af kärnan väsentliga förändringar. Kärnans kromatinkorn förlora sin 

 genomgående runda form och bilda i stället större och mindre mångkantade skollor, på 

 samma gång som den nätformiga anordningen blir mindre tydligt uttalad. Här och hvar 

 kan man dessutom iakttaga runda korn, omgifna af en ljus, färglös zon. Afven skollor 

 af mindre färgbarhet visa sig, hvarjemte jemförelsevis små, mycket svagt kromofila korn upp- 

 träda. — I tilltagande grad finner man samtidigt all kromofil substans närmast omkring 

 cellkroppens protuberanser försvinna, så att vakuolliknande kärnområden uppstå, endast här 

 och hvar genomdragna af strödda fina linintrådar. — Kärnan sväller, särdeles i sitt mel- 

 lersta parti i ansenlig grad, i följd hvaraf omgifvande protoplasmazon på en del ställen 

 ansenligt hoptränges och förtunnas, och den homogena kärnmembranen fi-amträder, besatt 

 på kortare eller längre mellanrum med små kromofila tappformiga processer, från hvilkas 

 spetsar linintrådar, nakna eller något kromatinfö rande, utgå inåt kärnan. 



I och med det att dessa förändringar försiggå uti kärnan, finner man äfven, huru- 

 som protoplasmaprocesserna eller protuberanserna tilltaga väsentligt uti färgbarhet, så att 

 de uti detta hänseende ansenligt öfverträffa den öfriga cellkroppen och visa sig såsom 

 kondenserade partier af denna senare. Derjemte framträda med ökad tydlighet uti samma 

 processer fina kanaler, hvilka tömma sig åt ena hållet uti de sekretkapillarer, som utbreda 

 sig vid processernas basala del. Dessa kapillarområden vidga sig vakuolliknande, under 

 det att öfriga delar af kapillarnätverket ännu förbli relatift temligen oförändrade. 



Under nästa skede i cellens verksamhet tyckes äfven cellkroppen med ökad fart del- 

 taga uti sekretionsarbetet. ■ — Kärnans kromatin (Tafl. VIII, tigg. 7 a och 7 b) är nu 

 jemförelsevis ytterligt sparsamt och uppträder i form af strödda korn, vidhängande 

 det vackra akromatiska nätverket. De ofvan skildrade protubei"anserna äro fortfarande 

 mörkt färgade, njen synas dock till större delen indragna uti cellkroppen, som ansenligt 

 svällt på grund af en profus fyllnad af hela det intracellulära kapillarnätverket, hvilket nu 

 visar sig såsom ett kontinuerligt lager af blåsformiga vakuolbildningar. — Den perifera 

 zonen af cellkroppen, uti hvilken man till en början kunde urskilja en perpendikulär strie- 

 ring, företer under det ifrågavarande stadiet en stor rikedom på vida vakuoler, som ega 

 ett långsträckt utseende och stå vinkelrätt mot cellens basala yta. — Hela denna janniga 

 fyllnad af cellkroppens skilda spatier torde väl hänvisa på, att specielt cellprotoplasman 

 under detta skede är sätet för cellens kemiska processer. 



Under detta stadium finner man, hurusom här och hvar epidermiscell-lagret aflägs- 

 nats i mer eller mindre hög grad fräii hudkutikulan. 



I den mån det egentliga hudömsningsskedet Malkas, sväller cellen allt mer. Vakuo- 

 lerna tilltaga, oupphörligt i omfång (Tafl. VIII, fig. 8), så att då den nya kutikulan redan 

 är anlagd och i färd att mer och mer utbilda sig, af hela cellkroppeii ej kan iakttagas 



