KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGATi. BAND 27. N:() 4. 7S 



Jag kan af Klemensiewicz' skildring ej finna annat, än att denne forskare uti den 

 greniga, centrala kärnan sett en flercellig körteltubs lumen; och af den sväfvande upp- 

 fattning han ovilkorligen vid sin beskrifning visar sig ega, beträffande dessa förmenta 

 körtelcellers kärnor, som skulle förete öfvergångszoner till de skilda cellernas protoplasma 

 m. m., synes väl för öfrigt framgå, att den egentliga naturen hos den, i sjelfva verket 

 enda, secernerande cellen af ifrågavarande körtlar varit för honom temligen främmande. 



— Det torde kunna anses fullt säkert, särdeles sedan man studerat Klemensiewicz' vackra 

 teckningar, att denne forskare uti körtelcellens protuberanser sett skilda cellkärnor; och 

 skulle således Klemensiewicz, ehuru omedvetet, vara den förste, som iakttagit de vid cel- 

 lens sekretoriska arbete uppti-ädande protoplasmatiska processerna. 



Kärnan, hvilken företer en stor rikedom af diffust utbredda, kromofila korn jemte 

 en viss nätformig anordning af en del af det färgbara innehållet, är såsom nämts grenig, 



— detta förhållande gående hand i hand med cellens lobering. Afven i denna nucleus 

 kan man emellertid, i likhet med förhållandet inom de båda föregående hudkörtelgrup- 

 perna, iakttaga här och hvar vissa, ofta stora gebit, hvilka i mer eller mindre hög grad 

 äro i saknad af kromofila korn. — I cellens större utsträckning intager kärnan ett centralt 

 läge; vid cellens perifera ände är den samma dock förskjuten åt de basala ytorna genom 

 den i cellens centrum befintlis^a. ofvan omtalade kanalen. 



Hos Dasychira fascelina Lin. (Tafl. VIII, fig. 2) finner man alldeles analoga bild- 

 ningar, blott med den skilnaden, att de tvenne uti samma kroppssegment förefintliga kört- 

 larna mvnna sjelfständigt på hudens yta, utan att sålunda tömma sig uti ett gemensamt 

 säckformigt instjelpt, modifieradt parti af huden. Den å hudens yta mjmnande, denna 

 larv tillhörande utföringsgången motsvarar derför, vid jemförelse med Or(/?/v'«-larven, den 

 fundala process, som från den säckformiga hudkäglan stjelper sig inåt kroppshålan på 

 sidan om vas dorsale. Väggen uti denna utföringsväg är gent emot det allmänna inte- 

 gumentet dock jemförelsevis endast obetydligt differentierad. Kutikulan företer ett kromo- 

 fobt, homogent utseende, och hennes fria yta är i de yttre 2 tredjedelarna tätt besatt med 

 ganska kraftiga borst, hvilka stå i riktning uppåt och centralt och sålunda efter all sanno- 

 likhet tjena till att förhindra främmande kroppar att inkomma uti ifrågavarande gångs 

 lumen. Cellerna äro till sitt utseende endast obetydligt skilda från hudens celler i all- 

 mänhet; äro dock aldrig pigmenterade. — Vid den pi-ofunda änden af denna kanal vid- 

 tager, såsom hos Or(/y?'a-larven, en smal gäng, utklädd af en tunn, vid längdsnitt något 

 undulerad membran, och intager ett centralt läge uti en stor, med grenig kärna försedd 

 cell, svarande mot de hårförande hudorganens trikogena cellbildning. 



Vid den basala änden af nyssnämda cell vidtager en ojeraförligt mägtigt utbildad, 

 enkel sekretorisk cellbildning med synnerligen starkt uttalad lobering och dermed hand i 

 hand gående riklig kärnförgrening. Den perifera, mer eller mindre långt utdragna äiiden 

 af denna cell innesluter i sin centrala del ett helt system af sins emellan anastomoserande, 

 oftast blåsformigt uppdrifna, väl afgränsade kanaler, hvilka i perifer riktning direkt fort- 

 sätta sig uti den nyss ofvan skildrade, tunnväggiga kanalen, och uti central riktning- 

 omedelbart öfvergå uti ett ojeraförligt sirligt nätverk af intracellulära sekretkapilla.rer. 

 Dessa genomsätta samma skikt af cellens protoplasma som hos Orc/y/a-larven och visa 

 här och hvar de mest pregnanta öfvergångar till vakuolbildningar. 



K. Sv. Vet. Akad. Hiindl. Band 27. N:o 4. • ... 10 



