74 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELAKTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



Protoplasman företer för öfrigt ett fint granuleradt utseende, och en mot cellens 

 basala yta i perpendikuljir riktning gående striering tVr man i tillfälle att iakttaga, hvar- 

 jemte protubei-ansbildningar här och der uppträda. — Äfven kärnan företer ett analogt 

 utseende med samma bildning hos Orgt/ia-\a,ryen. 



De å fjerde och femte samt tionde segmentet förefintliga utstjelpbara körtlarna hos 

 Leucoma salicis Lin. äro i det närmaste identiska med On/i/ia- och Z)a.syc/«Va-larvernas 

 analoga bildningar. Den proxiraala änden af den enkla utföringsgången plägar dock vara 

 ganska starkt vindad, såsom också Klemensiewicz skildrat förhållandet. 



Det torde ej vara svårt att beträffande de ofvan skildrade körtlarna finna, i huru 

 mångfaldiga hänseenden de samma äro jemförbara med de Versonska körtlarna. Endast 

 de perifera utförinesvägarna äro olika de skilda körtelgrupperna emellan, i det att hos de 

 Versonska organen utföringskanalens mynning slutar i epidermiscell-lagret och sålunda 

 aldrig hinner hudens yta, under det att hos ifrågavarande Klemensiewicz' eversibla körtlar 

 en instjelpning af huden förmedlar sekretets aflägsnande. 



Analogien mellan dessa körtlar synes mig fullständigas genom studiet af de hos 

 Leucoma salicis Lin. å nionde segmentet förefintliga, Orgyia- och DasycAfra-larvernas 

 körtlar till sitt läge motsvarande hudbildningar. Den secernerande cellen hos dessa Leu- 

 ro»m-larvens körtlar är fullkomligt identisk med motsvarande cell hos ofvan skildrade 

 Liparidlarver. — Den mot de hårföi-ande hudkörtlarnas trikogena cell (Tafl. VIII, fig. 4) 

 .svarande cellbildningen, hvilken äfvenledes innesluter en central kanal, som visar sig teni- 

 ligen starkt vindad, insererar deremot med sin distaia eller perifera ände uti den på detta 

 ställe odifferentierade epidermis och skjuter ut såsom en fortsättning af sin centrala kanal 

 en rörformig bildning, hvilken äi- begränsad af en dubbelkonturerad kitinmerabran och 

 mynnar fritt på hudens yta. Det torde väl icke kunna förnekas, att härvidlag föreligger 

 en körtelbildning, som utgör en vacker föreningslänk mellan Versons och Klemensiewicz', 

 sins emellan till sina morfologiska förhållanden så öfverensstämmande, men till sina fysio- 

 logiska funktioner dock ganska mycket skilda hudorgan. ^ 



Det körtelartade organ jag häi-med skildrat hos Leucoma salicis Lin. har jag emeller- 

 tid åtei-funnit, ehuru under en jemförelsevis något mindre utvecklad form, äfven på andra 

 kroppsi-egioner inom flertalet af makrolepidopterlarvernas hufvudgrupper, så hos Rhopalo- 

 cera, Sphingidiv och Bomb^xes. 



' Jag vill härtill foga, att jag uiiderstuiicloin, såsom lios Demas coryli IjIN., runnit Versonska körtlar, 

 ellor rättare sajidt körtlar, livilka till sitt läge, utseende och förhilllandcn vid exuviationerna fullständigt svara mot 

 dessa, ega en utföringsgång, som ledt ut pil hudens fria yta. 



